A peu pel Pallars i la Vall d’Aran

La literatura de viatges de Josep M. Espinàs, que ja ha arribat als setze títols, té el seu origen en aquest volum. Aquell «Viatge al Pirineu de Lleida», que Espinàs va fer l’any 1956 amb Camilo José Cela, va ser la partida de naixement d’un gènere narratiu que, llibre a llibre, ha obtingut l’adhesió dels lectors.


A peu pel Priorat

Què queda d’aquell Priorat de l’any 1957? El temps s’ha endut moltes coses que afortunadament han continuat vives en aquest llibre. El que era una crònica de viatge, fidel a la realitat, ara és l’indret on ressuscita un món que pot semblar inventat.Espinàs, que l’any abans havia estrenat la seva literatura de viatges caminant pel Pallars i la Vall d’Aran, va conèixer un Priorat del qual, amb l’excepció del vi, se’n tenien molt poques notícies. Aquest llibre va consolidar Josep M. Espinàs com a introductor en la narrativa catalana d’un gènere molt personal que havia de seduir els lectors al llarg de llibres successius.L’escriptor camina pel Priorat en el temps de la verema, i esmorza i conversa amb la gent que troba a les vinyes, passeja per uns pobles on un foraster és una raresa i coneix una sèrie de curiosos personatges —el Batista, el Serenet, el Monget, el noi que a Gratallops escolta de nit Ràdio Moscou…— que en aquest llibre apareixen retratats admirablement.Un text que ja és un clàssic de la literatura de viatges.


A peu per la Segarra

La Segarra és l’escenari del tercer viatge a peu de Josep M. Espinàs. Hi va caminar l’any 1962, quan encara s’hi podia trobar una colla de segadors i compartir l’esmorzar, un guàrdia civil que s’havia llegit el Quixot nou vegades i feia tertúlia amb el mossèn, una carnissera que cuinava la carn per al foraster, una funció de circ ambulant… i tot de personatges que s’han esvaït en el temps o han mort.


A peu per la Llitera

On és exactament la Llitera? Com s’hi viu? Quin català es parla en aquesta comarca de l’Aragó? La passió per caminar i descobrir ha dut Josep M. Espinàs, aquesta vegada, a una terra plena d’interrogants per a molta gent.Els qui han llegit els viatges a peu d’Espinàs per la Terra Alta, l’Alcalatén, l’Alt Maestrat, el Berguedà, el Matarranya o el Comtat i la Marina ja saben que l’autor té la suggestiva traça de convertir l’experiència d’una caminada en una narració viva, en una crònica que es llegeix com si, tot passant les pàgines, el lector també s’aventurés amb l’escriptor per camins desconeguts.A peu per la Llitera, que duu com a subtítol «Viatge a la frontera de la llengua», tant per l’escenari com pels fets que s’hi troben, és una obra excepcional en la personal literatura de viatges de Josep M. Espinàs. Caminant per la Llitera amb sol i amb tempestes, amb totes les sorpreses d’un viatge a peu —fent la volta completa per Tamarit, Albelda, El Torricó, El Gaió, Sant Esteve, Sanui, Alins, Calassanç, Peralta de la Sal, Gavasa, Baells, Natjà, Seganta, Camporrells, Valldellou, Castellonroi, El Campell… i altre cop Tamarit— Espinàs ha deixat parats els lliterans («tota la Llitera a peu?, això no ho ha fet mai ningú!», li van dir) i aporta amb aquest llibre un document directe i apassionant.


A peu pel País Basc

Existeix un País Basc més enllà de les notícies polítiques, i sovint de violència, que es troben als mitjans de comunicació? No hi ha res més, a Euskadi? En el seu llibre anterior, A peu per Castella, Josep M. Espinàs ja es mostrava sorprès per l’absència de testimonis viscuts sobre el páramo i les terres de Sòria. Ara pot dir: «Els camins de Bizkaia, tampoc han vist passar mai cap escriptor que volgués anar a poc a poc per veure alguna cosa no premeditada, però real?». A peu pel País Basc és la crònica literària de la immersió que Espinàs ha fet en un paisatge i unes formes de vida que contrasten fortament amb les seves experiències anteriors. I la narració desmunta també molts tòpics, perquè l’escriptor mira i escolta allò que només a peu es pot veure i sentir als camins, als carrers i a les places dels pobles de Bizkaia. I així troba, al bosc d’Ermua, el capellà amic d’un regidor assassinat; i a Markina, la Universitat de la Pilota, i en una casa rural una basca nascuda a Califòrnia, i els supervivents del bombardeig de Gernika, i arriba a Lekeitio per entendre una mica més els bascos mirant el mar. A peu pel País Basc no és un llibre de política, ni d’història, ni de sociologia d’Euskadi. És la narració d’una experiència personal, modesta però reveladora, d’uns fets i d’una gent que no surten mai als titulars dels diaris.


A peu per Andalusia

Sebastián el Litro, Andrés el Cuco, Francisco el Fanfarrilla, Juan el Salmonete… En els petits pobles de Sierra Mágina, a Jaén, Josep M. Espinàs ha trobat i ha escoltat les veus —les vides— d’uns personatges que li han ofert els seus diversos autoretrats. Irònics, tendres, estremidors. En aquest llibre ressona un món que no és el dels tòpics andalusos, perquè la matèria de la narració és la mirada de prop, la immersió oberta a tots els estímuls. Lluny del turisme i dels prejudicis, Espinàs aconsegueix que una ignorada Andalusia aparegui en aquestes pàgines amb el seu propi caràcter, tan diferent del que es manifestava en el llibre del seu viatge per Galícia. Terra d’oliveres al peu de les esquerpes muntanyes; escenari dels llunyans combats entre cristians i musulmans, i de les històries dels «maquis» en la postguerra; el misteri de les famoses cares de Bélmez, que van aparèixer fa trenta anys en una casa del poble i que Espinàs ha vist; els records de qui guanyava tres pessetes al mes en un cortijo i l’aplom de qui va emigrar a Alemanya i ara triomfa a les tertúlies… A peu per Andalusia és el quinzè llibre de viatges de Josep M. Espinàs. La magnífica culminació d’una obra literària amb identitat pròpia.


L’últim replà

L’últim replà és una obra fragmentada, amb capítols que alternen els seus personatges, els quals es veuen al replà, però no es comuniquen. La novel·la ens dóna la història dels inquilins dels tres estudis del replà del títol —una família obrera, dos joves pintors, i un industrial de mitjana edat, que és el narrador dels seus propis capítols i que té rellogat l’estudi per portar-hi la seva amant (els altres dos grups tenen un narrador extern).


Immersive Gameplay

This collection of all-new essays approaches the topic of immersion as a product of social and media relations. Examining the premises and aesthetics of live-action and tabletop role-playing games, reality television, social media apps and first-person shooters, the essays take both game rules and the media discourse that games produce as serious objects of study. Scholars of social psychology, sociology, role-playing theory, game studies, and television studies all examine games and game-like environments like reality shows as interdependent sites of social friction and power negotiation. The ten essays articulate the importance of game rules in analyses of media products, and demonstrate methods that allow game rules to be seen in action during the process of play.


El Mundo Amarillo

La vida de Albert Espinosa cambió cuando tenía 13 años de edad: le diagnosticaron un cáncer; con 14 años le amputaron la pierna izquierda, a los 16 le quitaron el pulmón izquierdo y a los 18 le extrajeron parte del hígado. Su enfermedad le enseñó que morir no es triste, que lo triste es no vivir. «Siempre me pareció interesante escribir un libro sobre lo que me enseñó el cáncer y cómo eso se puede aplicar a la vida diaria. Me pareció que ahí había un buen libro. Y eso es lo que os intentaré contar en El mundo amarillo. Este no es un libro de autoayuda, no creo mucho en la autoayuda. Es tan solo un libro donde recojo experiencias que me han servido.»La película de Albert ha batido récords de público: Planta 4ª ha sido vista por más de un millón de espectadores. En abril de 2007 Albert estrenará su primera película como director: No me pidas que te bese porque te besaré.


Hem nedat a l’estany amb lluna plena

En Raimon i la Miquèla, una noia occitana, es coneixen mentre fan una excursió a la Pica d’Estats en la que també hi participen en Bernat, germà de Miquèla i el seu amic Georges i en la que la noia té un petit accident. Posteriorment, en Georges i en Bernat, que és un noi molt feble dominat pel seu company, roben una imatge romànica de gran valor i la Miquèla sospita d’ells. Amb en Raimon els van a buscar per intentar que tornin la imatge i evitin més problemes, però acaben anant a parar a una comunitat secreta que s’amaga en una vall pirinenca; una mena de país ocult des de fa més d’un segle, d’on està prohibit fugir, i sobre tot, donar-ne a conèixer la existència a l’exterior. Des de la seva aparició a principis dels vuitanta, Hem nedat a l’estany amb lluna plena, igual que altres llibres del mateix autor, és un dels referents de la nova narrativa per joves en llengua catalana que ha modernitzat i apropat la literatura a les noves generacions de lectors en català.


La filla de la neu

L’Enric, un enginyer auxiliar del cremallera de Núria, i la Joana, una cambrera que acaba fent de professora d’esquí, es coneixen a gairebé dos mil metres d’altitud, quan els «homes del tren» de la FMGP (Ferrocarriles de Montaña en Grandes Pendientes) estan construint l’obra d’enginyeria amb més metres d’altitud de tota la Península Ibèrica. Tot va bé, encara que en un moment determinat la guerra trenqui la placidesa relativa de les seves vides. Més tard, als anys 40, la Joana fa una travessa pels Pirineus que la porta fins a límits desconeguts.


Hometown Girl Again (Hometown Series Book 5)


Tras los muros

Segunda mitad del siglo XII. Fustigada por la tramontana, el monasterio de Sant Pere de Rodes se alza imponente sobre los acantilados del Cap de Creus. Dentro de sus muros, vive la comunidad de benedictinos que, entre otros, acoge a Sebastià, el administrador del hospital de peregrinos, y a Blai, un chico huérfano que, al descubrir el amor, sentirá una necesidad irrefrenable de conquistar su libertad. Pero son tiempos convulsos y el abad Berenguer, un hombre severo y autoritario, deberá defender las propiedades y los privilegios del monasterio ante las pretensiones del conde de Empúries y el vizconce de Perelada, enfrentados por luchas de poder e intereses políticos. En este contexto envenenado, el Maestro Peire, uno de los escultores más renombrados del siglo XII, deberá esculpir la monumental portada de mármol de Sant Pere de Rodes antes de que llegue el Jubileo. No será una tarea fácil: son tiempos difíciles y hay muchos intereses enfrentados.


Christmas in Smithville (Hometown Series Book 4)


Obres completes

Amb motiu de l’Any Espriu 2013 —en commemoració del centenari del seu naixement—, ePUBCat us presenta una edició integral de l’obra d’un dels escriptors més importants de la literatura catalana i figura clau del segle XX. Una bona excusa per apropar-se a l’obra d’aquest escriptor, narrador i poeta, possiblement no suficientment conegut per molta gent. Salvador Espriu, un personatge auster i exigent amb la seva obra, presenta un món personal, líric i reivindicatiu alhora, amb una gran preocupació per preservar els mots i per salvar la llengua, en uns moments en què estava especialment amenaçada.Potser el mèrit més important d’Espriu i, en definitiva, la seva originalitat, ha estat de saber conciliar, dins d’una mateixa obra unitària, la problemàtica espiritual, de ressonàncies metafísiques, de l’home, amb el seu destí de membre d’una col·lectivitat sotmesa a tensions socials i polítiques, les quals plantegen els grans temes de la justícia i la llibertat.El volum dedicat a la «Narrativa» recull les dues novel·les que va escriure, El doctor Rip (1931) i Laia (1932), així com els reculls de relats Aspectes (1934), Ariadna al Laberint Grotesc (1935), Miratge a Citerea (1935), Letizia (1937), Petites proses blanques (1938), Les ombres (1946), Proses de «La Rosa Vera» (1951) i La pluja (1952).El volum dedicat al «Teatre» recull les obres Fedra (1936), Antígona (1939), Primera història d’Esther (1948), Ronda de mort a Sinera (1966), Una altra Fedra, si us plau (1978) i Les veus del carrer (1980).El volum dedicat a la «Poesia» recull les obres Cementiri de Sinera (1946), Les cançons d’Ariadna (1949), Les hores (1952), Mrs. Death (1952), El caminant i el mur (1954), Final del laberint (1955), La pell de brau (1960), Llibre de Sinera (1963), Per al llibre de salms d’aquests vells cecs (1967), Fragments. Versots. Intencions. Matisos (1968), Setmana Santa (1971), Formes i paraules (1975), D’una vella i encerclada terra (1979) i Per a la bona gent (1984).El volum dedicat a l’«Assaig» recull una sèrie d’obres heterogènies que va escriure Espriu al llarg de la seva vida parlant de temes i persones que el van marcar profundament. Conté les obres Israel (1929), Fedra, una llegenda vella presentada de nou (1937), Evocació de Rosselló-Pòrcel i altres notes (1957), Aproximació, tal Vegada el·líptica, a l’art de Pla Narbona (1968), Les roques i el mar, el blau (1981), D’un sol diagnòstic que en la meva vida he fet (1982), D’uns vells estius de joves fills de casa bona (1982), Sobre Xavier Nogués i la seva circumstància (1982) i Aproximació a Santa Coloma de Farners i a algun dels seus entorns (1983).


Hometown Girl Forever (Hometown Series Book 3)


Obres completes. Assaig

Amb motiu de l’Any Espriu 2013 —en commemoració del centenari del seu naixement—, ePUBCat us presenta una edició integral de l’obra d’un dels escriptors més importants de la literatura catalana i figura clau del segle XX. Una bona excusa per apropar-se a l’obra d’aquest escriptor, narrador i poeta, possiblement no suficientment conegut per molta gent. Salvador Espriu, un personatge auster i exigent amb la seva obra, presenta un món personal, líric i reivindicatiu alhora, amb una gran preocupació per preservar els mots i per salvar la llengua, en uns moments en què estava especialment amenaçada.Aquest volum dedicat a l’«Assaig» recull una sèrie d’obres heterogènies que va escriure Espriu al llarg de la seva vida parlant de temes i persones que el van marcar profundament. Conté les obres Israel (1929), Fedra, una llegenda vella presentada de nou (1937), Evocació de Rosselló-Pòrcel i altres notes (1957), Aproximació, tal Vegada el·líptica, a l’art de Pla Narbona (1968), Les roques i el mar, el blau (1981), D’un sol diagnòstic que en la meva vida he fet (1982), D’uns vells estius de joves fills de casa bona (1982), Sobre Xavier Nogués i la seva circumstància (1982) i Aproximació a Santa Coloma de Farners i a algun dels seus entorns (1983).


Obres completes. Narrativa

Amb motiu de l’Any Espriu 2013 —en commemoració del centenari del seu naixement—, ePUBCat us presenta una edició integral de l’obra d’un dels escriptors més importants de la literatura catalana i figura clau del segle XX. Una bona excusa per apropar-se a l’obra d’aquest escriptor, narrador i poeta, possiblement no suficientment conegut per molta gent. Salvador Espriu, un personatge auster i exigent amb la seva obra, presenta un món personal, líric i reivindicatiu alhora, amb una gran preocupació per preservar els mots i per salvar la llengua, en uns moments en què estava especialment amenaçada.Aquest volum dedicat a la «Narrativa» recull les dues novel·les que va escriure, El doctor Rip (1931) i Laia (1932), així com els reculls de relats Aspectes (1934), Ariadna al Laberint Grotesc (1935), Miratge a Citerea (1935), Letizia (1937), Petites proses blanques (1938), Les ombres (1946), Proses de «La Rosa Vera» (1951) i La pluja (1952).


Obres completes. Poesia

Amb motiu de l’Any Espriu 2013 —en commemoració del centenari del seu naixement—, ePUBCat us presenta una edició integral de l’obra d’un dels escriptors més importants de la literatura catalana i figura clau del segle XX. Una bona excusa per apropar-se a l’obra d’aquest escriptor, narrador i poeta, possiblement no suficientment conegut per molta gent. Salvador Espriu, un personatge auster i exigent amb la seva obra, presenta un món personal, líric i reivindicatiu alhora, amb una gran preocupació per preservar els mots i per salvar la llengua, en uns moments en què estava especialment amenaçada.Aquest volum dedicat a la «Poesia» recull les obres Cementiri de Sinera (1946), Les cançons d’Ariadna (1949), Les hores (1952), Mrs. Death (1952), El caminant i el mur (1954), Final del laberint (1955), La pell de brau (1960), Llibre de Sinera (1963), Per al llibre de salms d’aquests vells cecs (1967), Fragments. Versots. Intencions. Matisos (1968), Setmana Santa (1971), Formes i paraules (1975), D’una vella i encerclada terra (1979) i Per a la bona gent (1984).


Obres completes. Teatre

Amb motiu de l’Any Espriu 2013 —en commemoració del centenari del seu naixement—, ePUBCat us presenta una edició integral de l’obra d’un dels escriptors més importants de la literatura catalana i figura clau del segle XX. Una bona excusa per apropar-se a l’obra d’aquest escriptor, narrador i poeta, possiblement no suficientment conegut per molta gent. Salvador Espriu, un personatge auster i exigent amb la seva obra, presenta un món personal, líric i reivindicatiu alhora, amb una gran preocupació per preservar els mots i per salvar la llengua, en uns moments en què estava especialment amenaçada.Aquest volum dedicat al «Teatre» recull les obres Fedra (1936), Antígona (1939), Primera història d’Esther (1948), Ronda de mort a Sinera (1966), Una altra Fedra, si us plau (1978) i Les veus del carrer (1980).


Un diumenge interminable

La paciència és la mare de la ciència, diuen. Els personatges que viuen a les pàgines d’Un diumenge interminable n’han de tenir molta, de paciència, perquè els en passen de tots colors… ¿Us imagineu si un dia els ordinadors s’entesten a dir que esteu oficialment morts i no hi ha manera humana de certificar el contrari? O que el televisor us xucli i us faci viure les pel·lícules més inquietants? No heu tingut mai un mestre insuportable que cada dos per tres digui refranys? I ¿què podem fer si ens regalen un llibre amb imatges 3D i l’únic que aconseguim de veure-hi és la nostra sogra amb cara de pomes agres?


PES 121105


Amb l’aigua al coll

Una vegada un home savi em va dir que el millor moment de la vida d’un vaixell és quan el compres i, molt especialment, quan et desfàs d’ell. Jo vaig tenir un vaixell, l’any 1996, el vàrem vendre, llavors vaig escriure aquest llibre. A dia d’avui segueixo sense vaixell i encara no l’he trobat a faltar. Aquest llibre conta la historia d’unes vacances lamentables viscudes per dos quasi amics, José Carlos Casamitjana i Miquel Rovira. Li vaig donar forma de novel·la només per dissimular.


L’assassí que llegia Vidal Vidal

L’estranya carta que ha rebut la Remei de cal Sogues, una periodista a punt de ser acomiadada, li ha trastocat completament la vida. L’ha escrita l’autor dels dos darrers crims que hi ha hagut a Lleida i conté, a més de detalls sobre els fets que només la policia i ell poden saber, un text literari. Després d’investigar-ho, la Remei ha pogut proclamar que Lleida té un assassí en sèrie que cita fragments de l’escriptor Vidal Vidal. Quan es produeixen altres crims, acompanyats de més cartes i més cites del mateix autor, mitja ciutat també se’n sent concernida i ho aprofita per donar un tomb a la seva vida. L’editor de l’escriptor, la regidora de Promoció Econòmica, el pres més veterà de Ponent, els policies que investiguen els assassinats, un escriptor fracassat, un psicòleg que vol ajudar, el mateix escriptor citat, un grup de beates, un grup de joves transgressors, una periodista nord-americana que vol impressionar o un filòsof enderiat a venjar les víctimes de la crisi econòmica formen part d’aquesta ciutadania que sent que la ciutat ha canviat per efecte d’aquests crims i que qui els ha perpetrats ja els pertany una mica. Però l’assassí no està disposat que especulin sobre les raons per les quals ho fa. Perquè ell té clar que mata per avorriment i que gràcies als seus crims i les seves cartes Lleida ha deixat de ser una ciutat vulgar i ensopida i ara ja es coneguda arreu i en parla tothom.


La corona de llautó

De primer, Pine, el detectiu privat de Chicago, es pensava que es tractaria d’un treball rutinari, però ben aviat començà a adonar-se que els pares de Laura, la noia desapareguda, podien trobar-se amb una sorpresa prou desagradable, perquè el món on es va veure obligat a endinsar-se era un món estrany i secret, sense homes… La porta del pis de la dona que es feia dir Mary Conrad, per on inicià la seva investigació, era oberta, i la sala d’estar, buida. El cos de la dona, nu, era a l’habitació de darrera. Li feia companyia, si us sembla, una mitja de niló retorçada entorn del coll i unes quantes rascades li ensangonaven el ventre. En matèria d’espectacle no podia pas demanar-se res més. Com no fos l’autor, direu. Pine era de la mateixa opinió.


Hometown Girl After All (Hometown Series Book 2)


Hometown Girl at Heart (Hometown Series Book 1)


La llista

La novel·la proposa dues històries paral·leles, que en moments molt concrets es creuen. En un avió camí a Holanda, una noia veu com un home gran es mor just al seient del seu costat. Pocs minuts abans, ell intentava explicar-li detalls de la seva vida. A partir d'aquest fet, es relata, per una banda, la vida d'ell, entre Holanda i Espanya; i, per l'altra, la recerca que està fent ella, sempre buscant a les persones d'una llista per tal de trobar certes respostes.


Sóc l’Iris

Sóc l’Iris, tot convocant l’iris dels lectors, és una novel·la ambientada en una població d’estiueig de la Costa Daurada, amb la descoberta de l’amor, la presència de la immigració, i d’un sobre misteriós que porta problemes als quatre personatges principals: Iris, la noia adolescent que cerca l’amor; Tomàs, el carter i Fàtima i Mauro, procedents de Gàmbia.


Les bruixes de Llers

Les bruixes de Llers és un poemari publicat el 1924 per Carles Fages de Climent, amb il·lustracions de Salvador Dalí i pròleg de Ventura Gassol. Va ser el primer llibre de poemes de Fages (i el primer llibre il·lustrat per Dalí), ben vertebrat i amb escenes de gran força que uneixen tradició i narració amb unes composicions poètiques atractives.


Bonastruc, el jueu

Un dia calorós de l’any 1202, el nen Mossé ben Nahman es va veure obligat a presenciar com cremaven viu l’amic del seu pare, el també jueu Jafudà ben Rovén. Aquesta terrible experiència marcarà la vida de qui més endavant serà conegut pel nom cristià de Bonastruc ça Porta. El rabí, cabalista, filòsof i metge gironí, mantindrà una relació especial amb el rei Jaume I fins al punt que aquest li demanarà que sigui el defensor de les tesis religioses hebrees a la Disputa de Barcelona, on tindrà com a contrincants el convers Pau Cristià i el frare dominic Raimon de Penyafort. Les guerres contra els sarraïns, la conquesta de Mallorca i de València, els matrimonis del rei i les seves amants, els greus enfrontaments i els assalts als Calls jueus per part de cristians exaltats, la violència desfermada i les intrigues que emergeixen del Palau episcopal, són episodis que van dibuixant un complex mosaic de poders i conxorxes que tenen Bonastruc com a protagonista actiu d’un temps i d’un país que s’està fent a cop de conquestes, dominis i influències.


La bruixa de pedra

Pere Freixenet aconsegueix accedir als arxius més reservats de la catedral de Girona, on troba la història de Guisla Recasens, la llegendària Bruixa de la Catedral, immortalitzada en una de les gàrgoles. Així demostrarà que la popular llegenda té una protagonista i coneixerem la seva història en una Girona on els enfrontaments entre cristians i jueus i la persecució de la Inquisició a les bruixes estava a l’ordre del dia.


El mal de la guerra

Un cant antibel·licista ambientat durant els anys que van des de la guerra per la conquesta de Mallorca per part de Jaume I fins a la caiguda del càtars a la Provença. Barcelona, inici del segle XIII. Per guanyar-se els favors del rei i evitar ser empresonat per uns crims que no ha comès —en realitat tot és un complot d’un noble per apartar-lo de l’Ada, la noia que estima—, l’hostaler Marc Roses s’allista a l’exèrcit de Jaume I que es disposa a conquerir Mallorca. La dramàtica experiència viscuda a primera línia de foc li provocarà uns misteriosos atacs de follia per als quals, ni a l’illa ni més tard havent tornat a casa, ningú no troba remei. És per això que el duran a un poble de la rodalia de Barcelona, on una comunitat cristiana d’homes bons —els «bons homes», en diuen— l’acolliran i li guariran les ferides de guerra que desgraciadament continuen obertes al cos, al cor i al cap.


Un regne per a mi

Un regne per a mi consisteix a situar dins els esdeveniments històrics locals i universals una trama familiar tractada des d’un caire fantàstic que la transforma en un cos artístic d’una solidesa sensacional. La fantasia és el mitjà creador: Faner l’assumeix amb tota la profunditat de les seves conseqüències. La visió de l’absurd, del sobrenatural en imatges al·lucinants clouen aquest conjunt d’històries (totes de la mateixa textura) dels membres de la família Gener-Capó-Riquelme.


A l’oest de Roma

Henry Molise, un escriptor que havia tingut talent, mira al seu voltant i, què veu? Quatre fills que només fan que donar-li disgustos, una dona hostil, baralles i reconciliacions lacrimògenes, cinquanta-cinc anys que li pesen una tona. Només li queda abaixar el cap i pensar en Roma, la Roma eterna, la Roma que el crida amb els seus cants de sirena. Però, quan fugir sembla l’única sortida possible, un regal caigut del cel aterra a cals Molise: l’Idiota, un gossot geniüt amb una hilarant predilecció pels mascles de tota mena. Amb la mateixa tendresa i ironia amb què tractava l’embaràs a Plens de vida i la sornegueria i compassió amb què parlava dels pares que envelleixen a La germandat del raïm, a «El meu gos Idiota», el primer dels dos relats d’A l’oest de Roma, John Fante explora l’estupefacció que senten els pares davant l’emancipació dels fills. El volum es completa amb «L’orgia», un relat sobre el despertar d’un nen a les veritats ocultes de la vida adulta de la mà del seu pare i el seu company de feina.


La germandat del raïm

La Maria Molise ja n’ha tingut prou. L’adulteri és un pecat que, als seus setanta-quatre anys, ja no li pensa deixar passar al seu home, el vell Nick. Vol el divorci. Els estralls d’aquesta nova crisi porten en Nick de pet a la comissaria, i al seu fill Henry a agafar un avió des de Los Angeles per plantar-se a San Elmo, el poble de mala mort d’on havia marxat tants anys enrere. Havia fugit del poble, però també del seu pare, el centre hostil d’un univers fet de gestualitats italianes, ampolles buides, faldilles i un inacabable catàleg de menyspreus cap a les ambicions dels seus quatre fills. A mesura que es rendeix a l’incommensurable talent culinari de la seva mare, en Henry passa comptes amb el passat de la seva família i accepta a despit ajudar el seu pare a construir un absurd fumador de pedra muntanya amunt. El pare i el seus camarades de la germandat del raïm —uns adolescents salvatges que superen els setanta anys— l’esperen a la furgoneta. Acabarà sent un més del grup? Veritat, simplicitat, emoció, família i duresa. Segons Kiko Amat, aquests són els ingredients primordials de la cuina de John Fante que fan dels seus llibres unes peces úniques, memorables. Afegim-hi també el batec d’amor i la recerca del perdó, així com l’ús magistral de la ironia i la potència del sarcasme. La germandat del raïm referma les bondats inqüestionables d’aquesta recepta.


Bonastruc, el jueu


Relacions estranyes

Relacions estranyes tracta d’una exploració de nous tipus de sexualitat, constituïda per una col·lecció de cinc relats sobre relacions entre éssers de diferent biologia. Obra desconcertant, emocionant, estranya i onírica que captiva des de la primera pàgina i ens fa viatjar cap a uns universos improbables, mescla d’extravagància i imaginació.


Curs de feminisme per microones

Un cop sobre la taula per reforçar el paper del feminisme en la nostra societat. Sense embuts, sense mitges tintes, sense por. Amb humor. Imprescindible, urgent i en vena. Un curs de feminisme exprés, amb raons i arguments, dades i exemples, i, també, humor, ironia i un punt de sarcasme. Una obra necessària que denuncia el masclisme encobert en tots els àmbits de la nostra vida quotidiana l’educació, la llengua, la cultura, els mitjans de comunicació, la política… i que crida a fer-li front d’una manera radical: amb una revolució, la revolució feminista del segle XXI que ho canviarà tot, perquè canviarà les dones.Natza Farré s’erigeix com una veu reivindicativa, entusiasta i rebel que escriu, des de l’inconformisme més absolut, que les dones han de ser feministes per naturalesa, pel simple fet de ser dones. Si no ho són, aquest llibre les acabarà de convèncer. Només així podran canviar el món.«El pitjor que ens pot passar no és que se’ns escampi el rímel o se’ns trenqui un taló justament quan sortim de casa. El pitjor que ens pot passar és continuar com estem, com a dones».


Inventari de fronteres

Els viatges, el fet d’estar constantment en una vida de dues realitats, entre dues cultures i dues llengües, o tres, la distància en quilòmetres i la distància mental que el separen del seu lloc d’origen, les pèrdues, les dels amics i les de vides compartides, els autors que han marcat una formació, tots aquests elements conflueixen en el darrer llibre de Xavier Farré, després d’haver iniciat, des d’Inventari de fronteres i, especialment, des de La disfressa dels arbres, la via de l’estranyesa, de saber-se en un lloc i a la vegada ser conscient que un no en forma part, ja que qualsevol espai i qualsevol moment esdevenen imaginaris i reals a la vegada. Per això, el llenguatge en la seva poesia expressa la intensificació d’allò que és estrany. La llengua també esdevé estranya, tot i ser, o potser perquè és, l’únic element a què agafar-se en l’existència, l’element que li dóna sentit i pot anar construint-la.


Llocs comuns

Els poemes de Xavier Farré tracen un itinerari a través del qual s’alça una metafòrica casa europea en les imatges d’Esperança Cobo.


Retorns de l’Est

Els poemes recollits a Retorns de l’Est (tria de poemes 1990-2001), pertanyents al primer període de la poesia de Xavier Farré, mostren una poesia de caire reflexiu, en alguns instants completament narrativa. El tema principal en aquest llibre és l’estranyesa en topar amb una realitat sempre fugissera que es converteix en una il·lusió buscada a través de l’espai i del temps, en els viatges i en el record del passat.


Del bruc al extraplom

Es tracta d’una obra que retrata molt encertadament la realitat del muntanyisme català, des de l’experiència del jove Joan Enric Farreny, mort prematurament d’accident mentre escalava, el 1976.


Novotsky

Sorprenent i addictiva, l'òpera prima d'Helder Farrés és una d'aquelles novel·les difícils d'oblidar. El protagonista, que pateix la síndrome de Novotsky, és empès per la seva mare a investigar la misteriosa figura del seu avi matern, mort d'accident en circumstàncies estranyes. Viatja a França seguint la pista d'una adreça que troba al dors d'un sobre i, un cop allà, intentarà completar el trencaclosques vital del seu avi. Obsessiu, fràgil, metòdic i persistent, el protagonista haurà de lluitar contra els seus fantasmes per esdevenir un home lliure. "Tinc la síndrome de Novotsky. Un filòsof em va dir que em passa això des de que de petit, la mare, perquè em fos més divertit menjar, em treia les crostes del pa Bimbo".


Vint dies de febrer i març

Recull de proses breus, ordenades cronològicament, a mode de diari.


Des del futur

Set relats que parlen del temps, dels gats, dels superhomes, dels marcians, de les formigues gegants i d’altres mons en altres galàxies. Però això només en aparença. Perquè de veritat, Des del futur parla sobre els mòbils de la conducta humana i sobre les bestieses que l’home, ésser conceptuat de racional, pot arribar a perpetrar en contra de la naturalesa i en contra d’ell mateix. I d’aquesta manera Fast suscita, per via de la millor ciència-ficció, i servint-se dels seus màgics recursos com a narrador, una veritable reflexió sobre la condició humana.


Frank (Seven Sons Book 6)


Gideon (Seven Sons Book 7)


Mentre agonitzo

Relata la peripècia d'una família de blancs pobres, els Bundren, que recorren els paratges rurals del Sur amb el cadàver de l'esposa i mare en un taüt per enterrar-la en una parcel·la de la seva propietat. Aquesta aventura tragicòmica, en la que es barreja un humor un punt àcid amb la més arravatadora desolació, està narrada mitjançant una successió de monòlegs interiors dels diversos personatges: el patriarca familiar, els fills i la pròpia mort, que parla al lector des de «l'altre costat», des del més enllà. I en aquest viatge amb ressons grotescos de la Odissea homèrica i d'episodis bíblics, Faulkner introdueix els temes i obsessions que fecunden la seva literatura: la decadència del Sur, el viatge iniciàtic, la culpa que turmenta als personatges, la transgressió i el seu càstig, el pes opressiu del passat.


El gran rellotge

El títol d’El gran rellotge fa referència a la maquinària del destí. Com a peces d’una màquina complexa s’enllacen diferents relats, sota les perspectives de personatges diversos, al voltant dels fets que acompanyen l’assassinat d’una dona. Una estructura emblemàtica, un alè crític i satíric, i un notable vigor poètic conflueixen a El gran rellotge i la situen com una de les novel·les més importants que ha donat el gènere negre.


Ephraim (Seven Sons Book 5)


L’economia del bé comú

Qui no ha somiat mai que vivia en un món més just? Hi ha gent que viu massa bé i d’altra que en canvi, pateix per sobreviure. El nou model de Christian Felber representa una alternativa real al capitalisme que ens ha dut a la crisi que ens envolta. Una alternativa tan real que ja s’ha implementat arreu del món. Una alternativa democràtica en què només faltes tu. * * * L’economia del bé comú ens proposa una alternativa al capitalisme financer i de casino actual. De lectura obligada per a tots els que s’agenollen davant els mercats i els que en pateixen les conseqüències. Un llibre estimulant i enriquidor. Una alternativa real i esperançadora. Jaume Barberà, periodista


Daniel (Seven Sons Book 4)


Unorthodox

Com a membre de l’estricta comunitat religiosa Satmar, part del judaisme hassídic, la Deborah Feldman va créixer sota un codi de conducta implacable que ho regia i ho determinava tot. No tenia cap mena de marge a la seva vida, i tot estava pautat, des de com vestir fins a què llegir i amb qui podia parlar o no. Tot i la forta repressió que patia, la Deborah es va convertir en una jove de ment oberta i molt independent, que es rebel·lava contra l’opressió que patia estudiant anglès d’amagat o llegint, també d’amagat, a Jane Austen o Louisa May Alcott, els personatges femenins de les quals la van ajudar a imaginar una forma de vida alternativa entre els gratacels de Manhattan. Als 17 anys la van casar amb un home a qui pràcticament no coneixia, i atrapada en un matrimoni sexual i emocionalment disfuncional, la tensió entre els seus desitjos i les seves responsabilitats com a bona nena Satmar va anar creixent i es va fer més explosiva. Quan als 19 anys va donar a llum el seu fill va prendre consciència que, malgrat els esforços colossals que això implicaria, ella havia de trobar (per ella i pel seu fillet) el camí cap a la llibertat i la felicitat.


Microsoft Word - Documento1


Terra Lliure (1979-1985) [II]


Aire negre

La primera pacient del doctor Moldes en la clínica psiquiàtrica és Laura Novo, una dona autista i sense memòria, que passa el dia sencer escrivint el seu nom compulsivament. El doctor aconseguirà que Laura recorde tot allò que li va passar al llarg dels mesos anteriors, quan una ombra fosca semblava dominar la seua vida. Però cap dels dos no hauria pogut endevinar que, d’aquella manera, estaven obrint les portes a una realitat terrible.


Planeta ESO

El Planeta ESO és un món habitat per adolescents, mestres i pares que les autores d’aquest llibre han decidit explorar amb els ulls ben oberts i amb tot el bon humor possible.No és un assaig sobre la reforma educativa ni una queixa amarga sobre la situació de l’ensenyament. Dues mestres han preferit parlar amb ironia d’allò que coneixen i viuen cada dia. Dels adolescents i de tot allò que els envolta.Tot el que expliquen és cert —encara que sovint sembli mentida— i al mateix temps és divertit, i escriure unes pàgines divertides pot ser una manera molt intel·ligent i útil d’acostar-se a un tema seriós. Empar Fernàndez i Judit Pujadó creuen que l’humor és una actitud saludable per parlar dels nois i les noies que estan en l’edat del pavo; dels seus pares i les seves mares; dels mòbils i els xats, dels tramposos, dels ingenus, dels que diuen que estan «cremats», d’uns adolescents que amb les seves rucades i les seves genialitats provoquen l’estupefacció dels adults.I el somriure i la complicitat dels lectors.


L’anarquista nu

Escrita en estil epistolar, la novel·la és l’acumulació de correspondència enviada a Amsterdam a un xicot homosexual que hi és exiliat. Els corresponsals escriuen des de València i expliquen les seves experiències, que barregen el melodrama amb la farsa, la pornografia amb el pintoresquisme. El personatge receptor mor suïcidat i queda tot el material/testimoni d’un món bigarrat, desgavellat, amb la descripció —també— d’un país que és a la recerca contínua d’arrels i futur i amb el teló de fons de la rutina més casolana, grisa. És una visió «parcial», «personal» de la nostra societat, però no per això no possible.


El soldat desconegut

Aquesta novel·la es basa en un episodi històric poc conegut: l’aventura d’uns catalans que ho deixaren tot per anar a lluitar —i en molts casos a morir— en una guerra que no era la seua. Què els va fer participar en la Primera Guerra Mundial? El soldat desconegut reconstrueix en la vida de Bernadí, el seu protagonista, una d’aquelles biografies, en molts aspectes, fascinant. Els capítols breus i el lirisme de la veu del narrador fan que aquesta fabulació històrica esdevinga una rondalla en certs moments amarga i, en uns altres, d’una bellesa simbòlica que ens fa reflexionar sobre l’absurd de les guerres.


La terra maleïda

Al segle IX, Barcelona era als límits més llunyans del Sacre Imperi. Governada pels francs des de la distància, la ciutat, amb prou feines amb mil cinc-centes ànimes, havia esdevingut una terra abandonada, assetjada per temptatives de conquesta dels sarraïns i les hordes salvatges, i sotmesa a la tirania d’uns nobles corruptes que explotaven els seus habitants.A aquesta terra maleïda hi arriba el jove bisbe Frodoí. El rei franc acaba de nomenar-lo en el càrrec, i aquest destí sembla més aviat un càstig que no pas un honor, però alguna cosa dins seu, potser la rebel·lia o potser l’ambició que són en la seva naturalesa, fa que accepti el repte i viatgi fins allà acompanyat d’una comitiva de colons que anhelen una nova oportunitat a l’última frontera.La primera impressió que rep no pot ser més desoladora, però ben aviat quedarà captivat pels encants d’una dama enigmàtica, la noble Goda, que estima la ciutat per damunt de totes les coses. Tots dos emprendran una estoica lluita per dotar d’un llinatge successori propi a aquesta terra oblidada per Déu. I amb aquest propòsit rebran l’ajut del valent Isembard de Tenes, d’un bressol insigne, i també de persones humils, com ara l’enginyosa Elísia, la tavernera. Tots tractaran de fer sortir Barcelona del fossat de desesperança en què està sumida, encara que per aconseguir-ho necessitin aplegar tota la força, la intel·ligència i la fe en un Déu que sembla entestat a posar-s’hi en contra.


La frantumaglia

Un viaje por la escritura.


Caleb (Seven Sons Book 3)


Benjamin (Seven Sons Book 2)


Les dones i els dies

Les dones i els dies (1968) és el volum en què Gabriel Ferrater va aplegar la seva poesia, apareguda anteriorment a Da nuces pueris (1960), Menja’t una cama (1962) i Teoria dels cossos (1966). Aquesta edició presenta per primera vegada, a més del text definitiu de Les dones i els dies, tots els altres poemes que Ferrater havia publicat en revistes o que havia inclòs en els tres volums previs i després no va recuperar. Comprèn, a més, un aparat de variants i reprodueix les versions que el poeta va fer d’algun dels seus poemes en altres llengües.


Catalanofòbia

«Les campanyes anticatalanes són l’expressió de la impotència dels espanyols per assimilar-nos. La seva incapacitat de seduir-nos políticament i culturalment els provoca la catalanofòbia, per la qual cosa només s’imaginen l’assoliment dels seus objectius imperials pel sistema de violència». Francesc Ferrer i Gironès demostra en aquest llibre que les campanyes anticatalanes no les ha inventat l’ABC o la COPE, perquè fa quatre-cents anys que duren. L’autor ha fet una tasca ingent d’investigació que arrenca en el segle XVII i acaba en els nostres dies, i defensa una tesi que resultarà polèmica: la catalanofòbia és l’origen i la causa del catalanisme polític.


El Barça, molt més que un club

El Barça és més que un club. Tothom ha sentit aquesta frase i potser poques persones tenen clar el que significa. Moltes vegades la historia d’un país, escrita per erudits i estudiosos d’arxius i documents, no contempla fenòmens socials derivats d’activitats lúdiques com el futbol, quan tenen una importància clau en la pròpia construcció d’aquest país i, sovint en els seus símbols identitaris. És per aquest motiu que hem escollit fer el treball de recerca d’aquest curs sobre el barcelonisme i la societat. Volem repassar fil per randa la història del Barcelona i el paral·lelisme que té aquesta història amb la història de Catalunya i, fins i tot d’Espanya.


La gran novel·la de Formentera

Aquesta és, sens dubte, la novel·la total sobre Formentera perquè hi són tots els que compten: l’italià engominat i el biòleg alemany, el turista consumista i el místic de cap de setmana, el hippy apàtrida i el pagès ultralocal, el pescador de llagut i el iot del milionari, el motxiller clandestí i el guàrdia civil vexador. I el més important, ha estat escrita amb la suor i la sang de l’últim Ferrer. L’autor d’aquest llibre, Ausiàs Ferrer Rodman és l’únic descendent que resta en vida del primer repoblador de Formentera, Marc Ferrer. Això el converteix, des d’un punt de vista genealògic, en un formenterenc més autèntic que avui dia existeix al món. Paradoxalment, però, l’escriptor va néixer a Boston. Fill d’una senadora americana i d’un pagès del Cap de Barbaria, Ausiàs Ferrer Rodman s’ha format en dos universos distints però complementaris. A Harvard, va estudiar Economia Política; a Eivissa, va aprendre la pesca de la tonyina vermella. Des de l’any 2005 fins al 2007 va treballar a l’equip d’Al Gore contra el canvi climàtic i va viatjar arreu del món abanderant una croada de sensibilització ecològica. Tanmateix, arran d’una crisi existencial profunda, va decidir abandonar el món de la política i es va recloure a Formentera, on es va consagrar a escriure aquest llibre revelador, que ja és un clàssic de la literatura pitiüsa.


Adam (Seven Sons Book 1)


El far de les gates

El far de les gates és un poemari inspirat en el Far de Sant Sebastià, entre Calella de Palafrugell i Llafranc, un lloc on hi passava els estius des que era petit fins a ser adolescent, un indret màgic i idíl·lic, oníric, que desperta en l’autor moltes sensacions. Passades les barreges, la màgica llum quan el vers darrer vola dolç, va alçar la seva brillantor aquest far. Després, les pàgines en blanc farien la mar de somnis hipnòtics i magnètics. Els poemes de la Carolina Ibac, en Francesc Ribera «Titot» i l’Alfons Om (VerdCel) han il·luminat de la millor manera aquest recull poètic que va néixer com un homenatge al meu far de la infantesa i que ara torna amb tota la força pel desig compartir. Endinseu-vos-hi, el somni és nostre!


El robí establí

El robí establí és un llibre que tracta sobre l’origen d’aquest mineral que té molt a veure amb la sang que ja s’ha vessat, un buit en el coneixement que s’intenta omplir amb versos i poemes, paraules, silencis i certeses. Un llibre que tanca una època per començar-ne una altra.


Marta

Quan na Marta va deixar el seu home a l’aeroport aquell dilluns, no podia imaginar tot el que li passaria durant els mesos vinents. A vegades les coses es torcen però la vida ens sorprèn donant-nos una segona oportunitat.


Episodis d’història de Catalunya

Antoni Ferret ha resumit en aquest volum els llibres Compendi d’història de Catalunya, vol. I i vol. II, dels quals és autor. Aquesta obra ofereix una visió panoràmica de la història de Catalunya que, com vol l’autor, proporcionarà al lector atent un grau de coneixement acceptable de l’evolució del nostre país al llarg dels segles.


El tigre menja-xiquets

Un xiquet de 4 anys rep, com a premi per el seu bon comportament, una pilota. Arrel d’aquest regal començaran a ocórrer tota una sèrie d’aventures d’allò més divertides.


El diari de Bridget Jones

Bridget Jones té trenta-tants anys, no té parella estable, viu en un pis caòtic a Londres, es passa el dia fent feina que no la distreu, fa molt cas dels llibres d’autoajuda i porta un diari en e qual escriu tot allò que li passa pel cap. Es vol divertir i no sap gaire com fer-ho; li agradaria ser feliç i no se’n surt; en el fons, s’adona que no sap si triar l’ideal feminista de vida o bé imaginar-se que està del primer xitxarel·lo que passi…A més de ser divertidíssima, El diari de Bridget Jones ha fet escola i ha donat veu a tota una generació de dones. Una novel·la aguda i tendra que no creu ni en alarmismes ni en ideals.


Bridget Jones perd el seny

Fa quatre setmanes i cinc dies que la Bridget surt amb en Mark Darcy i ara ja sap què és viure amb l’home dels teus somnis, sobretot quan és hora de rentar plats. Adelerada per les bridgetmanies de sempre i ara que intenta començar una nova carrera fent entrevistes, no se sap estar de demanar-se mil coses: podrà tornar a canviar de feina?, sobreviurà als trenta-set llibres d’autoajuda que s’ha comprat? I sobretot: on anirà de vacances?


Bridget Jones. Boja per ell

«La seva vida ha canviat, però ella continua sent la mateixa: divertida, caòtica, encantadora, entranyable, boja pels homes, única…».¿Què fas quan la teva amiga celebra el seu seixantè aniversari el mateix dia que el teu xicot en fa trenta?¿Està mal fet mentir sobre la teva edat en una web de cites?¿És moralment incorrecte dur els teus fills a la perruqueria quan tenen polls?¿És normal perdre seguidors com més tuiteges?¿És el mateix anar-te’n al llit amb algú després de dues cites i sis setmanes de sms que casar-te després de dues cites i sis setmanes havent intercanviat cartes en l’època de Jane Austen?Única, inconfusible, intel·ligent, divertida, extraordinària i absolutament inoblidable.


Op Oloop

«Optimus Oloop es un estadígrafo, un obsesivo que anota todo y que enloquece a lo largo de las 20 horas que dura la acción de la novela. Su casa es una agenda viva, un archivo meticuloso, un emporio de mementos. Cada pared ostenta profusión de tablas sinópticas, mapas estadísticos y diagramas policromados. Cada mueble es un almacén de datos y reseñas, de estudios y experiencias. Cada cajón un fichero que custodia la fidelidad de su memoria. También lleva el cómputo de sus relaciones sexuales y por eso invita a sus amigos a un banquete en el Plaza Hotel de Buenos Aires, para festejar su coito número mil. Llena de escenas memorables y de los más extraños personajes que proclaman ideas sobre el amor, la vida, el arte y cuanto se les ocurra, la novela sigue las andanzas de este impactante finlandés, hombre de lucidez extraordinaria (la lucidez de la locura) cuya rigidez se quiebra cuando accede al amor». Mempo Giardinelli «La producción de Filloy en los años treinta se ubica, por su calidad, entre las obras de Roberto Arlt, el teatro de Armando Discépolo y la poesía de Oliverio Girondo». David Viñas


L’epopeia colauense

Crònica semi-seriosa dels primers mesos del govern municipal barceloní presidit per Ada Colau, entre relliscades i desencerts, però sempre amb el convenciment que, qualsevol paper que vulguis interpretar (que no sigui el d’Angelina Jolie, és clar), alça la vareta, crida «¡sí se puede!» i tots els teus somnis esdevindran realitat.


El gran Gatsby

Ningú no coneixia ben bé qui era Gatsby. Alguns deien que havia estat espia dels alemanys durant la guerra del 14; d’altres, que estava emparentat amb una de les famílies reials d’Europa. Però ningú no l’avantatjava en la seva esplèndida hospitalitat. Les festes més meravelloses tenien lloc en la seva superba mansió de Long Island. La ironia d’aquesta façana fabulosa era que ell l’havia bastida no pas per impressionar el món, els amics o l’esposa, sinó per impressionar una noia que ell havia estimat, una noia que era el seu somni, la seva il·lusió…Triomf, seducció, joventut perpètua, enlluernament pels excessos foren també les constants en la vida de Francis Scott Fitzgerald, que amb El gran Gatsby (1925) va aconseguir la gran novel·la de l’era del jazz.


La llibreria

Finalista del Booker Prize, La llibreria és una delicada aventura tragicòmica, una obra mestra de l’entomologia llibresca que ens narra la història de Florence Green, una dona emprenedora que decideix obrir una petita llibreria en un poblet de Suffolk. Si bé, en un principi, la idea sembla molt estimulant, Florence de seguida troba l’oposició de les forces vives del poble que, de manera educada però implacable, comencen a acorralar-la perquè renunciï als seus propòsits. Un sabotatge que culminarà amb el terratrèmol, subtil però devastador, provocat pels seus veïns quan decideix vendre la polèmica edició de l’Olympia Press de Lolita, de Nabokov.


L'estret camí cap al nord profund

Dorrigo Evans recorda les seves vivències com a presoner dels japonesos en la construcció del Ferrocarril de la Mort durant la Segona Guerra Mundial. Una tasca que europeus i americans havien definit com a impossible i que el Japó vol acomplir per guanyar la guerra i controlar tota Àsia. Dorrigo, responsable de la vida de més de mil homes, farà l'impossible per salvar-los del destí gairebé inevitable i acceptarà representar el paper de líder, d'exemple, que tots necessiten però que ell no creu que sigui. En unes condicions infrahumanes, es resigna a sobreviure sense amor. Al camp de presoners intenta que els seus homes resisteixin el còlera, la fam i les tortures fins a l'endemà. Acabada la guerra i convertit en heroi, Dorrigo formarà una família i mirarà d'honorar i recordar els seus companys morts, però res d'això no importa si no pot estar amb l'única persona a qui ha estimat de debò.


L’educació sentimental

L’educació sentimental recorre la inquieta vida amorosa i social del seu protagonista durant una trentena d’anys. El jove Frédéric Moreau s’estableix a París el 1840 per estudiar Dret, fet que vol aprofitar per seduir la dona de qui està enamorat, Marie Arnoux, casada amb un ric marxant d’art. Davant les seves dificultats per aconseguir-ho, té relacions amb diverses dones, però manté la seva atracció per Marie. Mentre tracta alhora d’accedir a l’alta burgesia parisenca, debat de forma animada amb els seus amics i coneguts sobre la presa de consciència política durant la crisi que esclata amb la revolució de 1848. En la seva obra de maduresa, el gran novel·lista Gustave Flaubert hi aboca experiències autobiogràfiques com la seva passió per una dona casada més gran que ell, i la seva vida a la capital francesa. Història irònica i pessimista a la vegada, el genial autor hi mostra una visió crítica dels arquetips socials retratats, amb què configura una vasta i incisiva panoràmica de la seva època.


La biblioteca dels llibres rebutjats

En un poblet de la Bretanya francesa, un bibliotecari decideix recollir tots els llibres refusats pels editors. Posa anuncis a les revistes literàries i en pocs anys reuneix prop d’un miler de manuscrits. Amb una trama plena de suspens, i una vena fantasiosa i sentimental, marca Foenkinos, aquesta comèdia-thriller és la prova que una novel·la pot commoure els lectors. Una novel·la sobre llibres i escriptura que agradarà a tota mena de lectors.


Antologia poètica

J. V. Foix (1894) començà a publicar abans de la guerra i, de fet, fou un intel·lectual influent que col·laborà assíduament en revistes i diaris; però el reconeixement de la seva gran qualitat com a poeta no arribaria fins ben entrada la dècada dels cinquanta. El poeta —autor d’un vers sovint citat: «M’exalta el nou i m’enamora el vell»— té un important bagatge cultural (Llull, Ausiàs March, la poesia trobadoresca, la poesia italiana, però també els futuristes, Apollinaire i els surrealistes) que queda reflectit en la seva gran riquesa idiomàtica i tècnica excepcional. Sol, i de dol (1947), Les irreals omegues (1951), On he deixat les claus (1953), Onze Nadals i un Cap d’any (1960), Desa aquests llibres al calaix de baix (1964), constitueixen les obres més rellevants d’aquest autor, de qui ha dit Pere Gimferrer, que n’ha preparat la present antologia: «Poeta d’idees, i d’imatges que en són el reflex, la seva obra resta un dels punts més alts d’elaboració i exigent domini verbal que hagi assolit la literatura catalana posterior als clàssics del segle XV».


Ho sap tothom, i és profecia

J. V. Foix és un autor preocupat per la qualitat del seu llenguatge i per les exigències del seu estil. Les paraules que fa servir són curtes, dures, curulles de ressonàncies acolorides, molt sovint intraduïbles. Intraduïbles a la resta de llengües, però, sobretot, intraduïbles al llenguatge estàndard, massificat i periodístic. Heus aquí un petit recull de les proses poètiques i poesies més significatives de l’autor.


Aquella porta giratòria

«No és un llibre d’història. Ni tampoc hi surt tothom. És un relat sobre com veia aquella casa en què he treballat en diferents càrrecs, des de traductor fins a director, al llarg dels últims quaranta-cinc anys. Aquestes impressions que comencen i es desenvolupen al voltant de la cèlebre porta giratòria del carrer de Pelai, número 28, se centren bàsicament en aquells primers anys d’un periodisme que s’havia de renovar perquè el franquisme s’extingia i la llibertat s’obria pas en tots els àmbits de la societat». Aquella porta giratòria és un recorregut pels records i les vivències de Lluís Foix a La Vanguardia. Les anècdotes, els redactors i els corresponsals, les redaccions i els seus personatges conformen un univers d’uns anys inoblidables de l’autor en un diari que ha representat una institució social, que s’ha mantingut 135 anys en contacte amb els seus lectors i que ha estat una referència a Catalunya durant moltes generacions. Un mirall de les virtuts i els defectes d’un país i, alhora, un homenatge a l’autèntic periodisme de raça.


La maroma

L’heroisme, la generositat d’esperit i altres virtuts escassament humanes consisteixen no tant a fer determinades coses com en la manera determinada de fer-les o en allò que ha mogut l’home a executar-les, tal com l’atletisme, per exemple, no consisteix a saltar una cleda o enfilar-se per una corda, sinó a fer-ho precisament encara que no hi hagi cap gos foll en les proximitats que ho aconselli d’una manera efectiva. Així mateix es pot ser equilibrista sense tenir-ne esment, i màrtir sense saber-se’n fer l’aurèola que enlluerni el món o almenys il·lumini la trista tenebra íntima de cada dia. La tragèdia d’aquests és que tenen tots els inconvenients dels veritables equilibristes i màrtirs i no gaudeixen de cap de llurs avantatges. Heus ací, doncs, la història d’uns equilibristes sense públic i d’uns màrtirs sense aurèola.


La visita

La visita d’un antic company de la facultat de Dret brinda al protagonista l’oportunitat, única per a ell, de fer una profunda i retrospectiva anàlisi de la seva situació vital, de les circumstàncies i causes passades que l’han guiat al present, una trajectòria que contrasta amb la del metòdic i ambiciós notari de províncies, Puig-Oriol.


Joan Endal

Josep Maria Folch i Torres (1880-1950) és indiscutiblement el més important dels autors catalans dedicats a la literatura per a infants i molt possiblement el més llegit dels escriptors de casa nostra. Però és, també, un novel·lista remarcable, que, amb Aigua avall (1907) i Joan Endal (1909), féu una entrada plenament reeixida dins la novel·la modernista. Després, abandonà aquest gènere i cultivà d’una manera gairebé exclusiva els altres dos compartiments de la seva obra narrativa: narracions per a infants i la novel·la rosa o blanca. Aigua avall i Joan Endal es relacionen estretament per la seva temàtica i intencions: l’autor centra la matèria narrativa en uns personatges que pertanyen al proletariat i, en un cert sentit, fa que la lluita de classes sigui el nucli de la ficció. Però Joan Endal és, sobretot, una novel·la en què Folch i Torres demostra les seves bones qualitats de narrador, que sap, amb un estil àgil i expressiu, mantenir despert l’interès del lector.


La fortuna d’en Pere Virolet

Novel·la d’aventures juvenil que segueix l’esquema narratiu eficient i eficaç de Josep Maria Folch i Torres. El jove heroi, Pere Virolet —humil, valent i intel·ligent—, aconsegueix de superar els obstacles, que li posen les circumstàncies i uns personatges més o menys malvats, per assolir l’objectiu de fer-se ric i poder així aspirar a la mà de la seva estimada Florineta. L’acompanya en els seus tràngols en Bolitx, que, poruc i bonhomiós, aporta sovint la pinzellada còmica a les anècdotes que donen varietat i agilitat a la trama.


Una vida

El personatge central, en Nitus, és un aprenent de botiga, a la Barcelona de principis de segle, que ha de fer-se el seu camí a la vida, envoltat de penalitats i tragèdies. Enmig del drama de la seva vida, en Nitus té moments feliços, d’il·lusions, i també desenganys. I sempre demostra una capacitat de decisió agosarada quan les circumstàncies li giren la cara.


El manuscrit de les bèsties

Dos adolescents orfes, acollits en un orfenat religiós a canvi de cedir el fons de la seva herència, descobreixen que el director del centre és un diabòlic personatge que converteix en gossos de la pitjor ferotgia aquells que al seu voltant li fan nosa. Folck no fa només una novel·la de terror sinó també una profunda reflexió sobre la intel·ligència posada al servei de la maldat. Però amb això sol no n’hi hauria prou. La història es justifica en un manuscrit que li arriba d’una autora desconeguda, la mateixa protagonista i testimoni dels terrorífics fets que s’hi conten. En aquest cas, Folck és esclau absolut del manuscrit de ficció, fins al punt que a l’epíleg, que podria semblar sobrer, després de també dues-centes denses pàgines, però que és la cirereta que arrodoneix el pastís, guarda una de les sorpreses terrorífiques que, malgrat el terror, et fa exhalar un somriure satisfet de saber que et trobes davant d’una de les novel·les que, en un «stablishment» literari normal, ja hauria saltat a les llistes d’honor i hauria traspassat fronteres tant d’edat lectora com culturals. El lector, doncs, també està avisat.


MARRIED IN MONTANA


Follett Ken


La caiguda dels gegants

La caiguda dels gegants narra la història de cinc famílies durant els turbulents anys de la Primera Guerra Mundial, la Revolució russa i la lluita d’homes i dones pels seus drets. És la primera novel·la de la trilogia The Century, que continua amb L’hivern del món.


Quinn Valley Ranch 01 - Taco-Truck Tryst


L’hivern del món

La fascinant història que va començar en La caiguda dels gegants continua en aquest volum, ara amb els fills de les famílies britànica, anglesa, alemanya, americana, gal·lesa i russa com a protagonistes. Narra les seves lluites personals, polítiques i militars durant l’època de Hitler, la Guerra Civil espanyola, la Segona Guerra Mundial i els anys de desenvolupament de la bomba atòmica.


El llindar de l’eternitat

Després de La caiguda dels gegants i L’hivern del món arriba el final de la gran història de les cinc famílies que s’han entrellaçat al llarg del segle XX. L’any 1961, Rebecca Hoffmann, professora a l’Alemanya de l’Est i néta de lady Maud, descobrirà que la policía secreta la vigila. Mentre, Walli, el seu germà petit, somia fugir a Occident per convertir-se en músic de rock. D’altra banda, George Jakes, jove advocat que treballa amb els germans Kennedy, és un activista del moviment en defensa dels drets civils dels negres als Estats Units. Participarà en les protestes dels estats del sud i en la marxa sobre Washington liderada per Martin Luther King. A Rússia, les inclinacions polítiques enfronten els germans Tània i Dimka Dvorkin. El noi es converteix en una de les joves promeses del Kremlin, mentre que la seva germana entrarà a formar part d’un grup activista que promou la insurrecció. Des del sud dels Estats Units fins a la remota Sibèria, des de l’illa de Cuba fins al vibrant Londres dels anys seixanta, El llindar de l’eternitat és la història d’aquelles persones que van lluitar per la llibertat enmig del conflicte titànic entre els dos països més poderosos del planeta.


Meddling in Manhattan (At the Altar Book 2)


L’home de Sant Petesburg

Ens trobem a Londres el 1914. Alemanya es comença a mobilitzar i tots aquells que coneixen les astúcies de la història saben que la guerra és inevitable. França està en perill i fins i tot el poderós Imperi britànic corre risc. Davant d’aquesta situació, el jove polític Winston Churchill ha de convèncer Lord Walden que negociï un tractat secret amb Rússia. Però l’home de Sant Petersburg i els anarquistes que giren al seu voltant s’assabenten d’aquestes maniobres i no els queda altre remei que entrar en el joc. El seu nom és Feliks i arriba a Londres amb cinc lliures justes per cometre un assassinat que canviarà la Història. Manipulador nat, té molts efectius sota la seva responsabilitat, però tota la policia anglesa, un Lord brillant i poderós i el jove Winston Churchill s’alinea contra ell. Aquests homes són capaços d’aturar a qualsevol i controlar-ho tot, excepte…, els sentiments del cor.


Wishing in Wisconsin (At the Altar Book 3)


Climent

És un relat de pèrdues i recerques, escriptors, desaparicions i pintures. Els amics d’en Climent demanen a un escriptor que li segueixi el rastre i que posi ordre a la novel·la que no ha escrit. En la recerca, un joc d’aparences i miralls, s’encara a la vida i a la mort, a la pèrdua, l’amor i l’amistat, mentre és ell mateix qui assisteix al final de la seva pròpia aventura, en un recorregut erràtic que l’enfronta amb les seves pors, angoixes i passions.


La sala d’estar és un camp de futbol

Hi ha un «reduït recinte» on tot és present i on el passat es fa de nou habitable perquè alguna cosa dels que ja no hi són és molt a prop. Aquest és un viatge al recinte familiar, a l’espai íntim de Josep M. Fonalleras, a la seva infantesa gironina: una excursió que rememora jocs, aventures, menjars i olors, amb una construcció literària feta d’impressions. L’intent d’atrapar l’instant en una novel·la breu, el relat d’unes vivències on el temps s’atura i esdevé fotografia.


Breu compendi de la historia de la literatura catalana

Text de referència que repassa la història de la literatura catalana des del seu naixement fins al segle XIX.


Capitalisme i democràcia 1756-1848

Aquest assaig és una mostra excel·lent del compromís social i cívic de l’historiador Josep Fontana. Les seves reflexions aclaridores se centren a explicar els orígens i els camins que han portat a un dels problemes actuals més greus i que amenaça el futur de les nostres societats: la desigualtat social creixent en el món contemporani, «un procés que afavoreix l’enriquiment d’un petit grup a costa de la majoria».Fontana aprofundeix en els orígens del capitalisme quan, a cavall del segle XVIII i XIX, es van forjar els mecanismes d’un sistema econòmic que ha tingut en el segle XXI un avenç depredador i imparable, configurant una societat cada vegada més desigual. Una anàlisi rigorosa, un cop de puny i un crit d’alerta que desemmascara les regles del joc que han portat a una situació social global injusta fruit d’unes decisions interessades i no d’unes circumstàncies inevitables.


Capitalismo y democracia 1756-1848

«Vivimos en un mundo en que la mayoría de los estados son democracias parlamentarias basadas en constituciones que garantizan los derechos y las libertades de todos los ciudadanos, pero donde los gobiernos elegidos cuidan sobre todo de favorecer los intereses económicos de las grandes empresas y los más ricos […]. Este libro quiere explicar cómo comenzó este sistema». Así empieza la obra póstuma de Josep Fontana en la que explica cómo el sistema capitalista es hoy como es y cómo desde el poder se ha favorecido siempre su desarrollo a costa del bienestar social. Un desarrollo que se basó inicialmente en arrebatar la tierra y los recursos naturales a quienes los usaban comunalmente, y en liquidar las reglamentaciones colectivas de los trabajadores de oficio para poder someterlos a nuevas reglas que hicieran posible expropiarlos de una mayor parte del fruto de su trabajo. Una breve historia de Europa en un momento clave del nacimiento del capitalismo.


La formació d’una identitat

Per què els catalans som avui un poble amb un fort sentit d’identitat? D’on surt aquest sentiment de pertinença a un col·lectiu que comparteix llengua, cultura i unes formes d’entendre la societat i el món? Josep Fontana, una de les veus més autoritzades en l’àmbit del pensament, intenta seguir al llarg del temps, des del segle VIII fins a l’actualitat, el procés que ha acabat conformant aquesta identitat. Fontana formula al passat aquelles preguntes que importen a la societat i al temps en què viu i ens en dóna les claus en un llibre senzill i entenedor.


Poemes de la realitat

Aquest llibre de poemes ve a reflectir les diferents concepcions de la realitat que l’autor ha pogut copsar en diferents episodis de la seva vida. També hi ha un desig d’encontre amb aquestes realitats, moltes vegades difuminades, i amb l’entorn.


Ciència exacta

A Ciència exacta, sense abandonar els seus temes habituals, Forcano sembla més reflexiu i presenta amb més sobrietat els seus paisatges del Pròxim Orient, sempre evocadors d’amors i de sensualitat, on el mateix fet creatiu del poema com a receptable de memòria és protagonista.


Canadà

Dell Parsons té quinze anys quan els seus pares roben un banc a Dakota del Nord i la seva vida, i la de la seva germana bessona Berner, queda alterada per sempre. Plena de ressentiment, la Berner fuig a Califòrnia, però en Dell no es queda sol del tot: una coneguda de la família se l’emporta a través de la frontera canadenca per evitar que caigui sota la tutela de l’Estat. Allà, envoltat pels camps de Saskatchewan, en Dell troba refugi a casa de l’Arthur Remlinger, un fugitiu americà, enigmàtic i distant, amb un passat fosc i violent. Canadà és una obra mestra d’una profunditat inusual i inquietant que tracta amb delicadesa les transgressions, la pèrdua de la innocència i la possibilitat de redempció, i els misteris que mouen els complexos llaços familiars. Narrada amb la prosa espartana i elegant pròpia de l’autor, tan impressionant com lluminosa, Canadà està destinada a convertir-se en un clàssic contemporani.


Sense nostàlgia

Feliu Formosa ha escrit una amena història d’infantesa en una antiga família sabadellenca que es trasllada a la Barcelona dels primers anys del franquisme. L’infant que protagonitza la història viu la confusió de la guerra civil, la penúria educativa de l’època i, sobretot, el conflicte de tenir un pare compromès amb les idees republicanes del POUM en un entorn familiar devotament franquista.


Chuck Palahniuk a Barcelona

Chuck Palahniuk. Llicenciat en Periodisme, 10 anys de mecànic i escriptor nocturn. L’any 1996, amb 35 anys, va publicar la seva primera novel·la, Fight Club, la primera gran mostra del seu estil descarnat i precís, sense digressions, «prioritzant sempre els verbs als adjectius i els noms als pronoms». Així ho explica Albert Forns, que fa quatre anys va seguir l’escriptor nord-americà per Barcelona. Palahniuk havia vingut a presentar Al desnudo i Forns en va escriure aquesta crònica enginyosa i irreverent. Macabre i implacable, desagradable a matar, Palahniuk és un escriptor brutal i divertit que captiva ments inquietes, algunes més retorçades que d’altres. Una fan que fa cua perquè l’autor li signi un exemplar el defineix, sense voler-ho, amb un titular lapidari: «Palahniuk, el Justin Bieber dels inadaptats».


Howards End

El «protagonista» d’aquesta obra és una casa, Howards End, o potser l’esperit d’aquesta casa, que obrirà i tancarà la novel·la, després d’un desplegament d’emocions i convencions. Hi ha una tensió entre el refinament d’alguns personatges i les convencions socials, amb la seva hipocresia i crueltat. En paraules de Marta Pessarrodona, que ha escrit el pròleg per a la present edició, «a Howards End, Forster es mouria en un triangle en els vèrtexs del qual hi hauria la dialèctica de classes, la vida privada i, last but not least, la dona, en una societat que encara tardaria vint anys a concedir-li el vot».


Dreaming in Dairyland (At the Altar Book 4)


Estem ben trastocats

Vet aquí una vegada un pare i una mare que tenien dues filles, i els van prometre que se les estimarien totes dues exactament igual. No sempre és fàcil ser humà. Prou que ho saben les germanes Rosemary i Fern Cooke! Sobretot la Fern; i tant, pobra Fern… Un dels llibres amb l’argument més fascinant i sorprenent amb què heu ensopegat mai.


Manuscrit d’un metge de poble

Aquest és un recull de relats extrets dels llibres del Premi Nobel de Literatura Anatole France L’Étui de nacre (1892) i Crainquebille, Putois, Riquet et plusieurs autres récits profitables (1904). Aquests contes dispars, publicats en diverses revistes i diaris al llarg de quinze anys, tracten de la religió i la revolució, de llegendes edificants o històries terribles no menys edificants. Per a France, el sans-culottisme és una religió tan intolerant i tan fanàtica com el cristianisme jueu.


Kissing in Kansas (At the Altar Book 5)


L’últim roder

La nit de Sant Eugeni, els membres d’una comunitat religiosa senten uns forts colps a la porta del convent i, en obrir-la, els lectors s’endinsen en les aventures de qui, amb el pas del temps, esdevindrà l’últim roder valencià: Eugeni el Frare, un heroi idealista i rebel, capaç d’arriscar la pròpia vida per la llibertat i la dignitat dels humils. Aquesta llegenda del segle XIX arriba al tercer mil·lenni amb la mateixa vitalitat que va caracteritzar la vida del seu protagonista.


Diari

Després de la invasió d’Holanda, els Frank, comerciants jueus alemanys emigrats a Amsterdam el 1933, es van amagar de la Gestapo en una mansarda connectada a l’edifici on el pare de l’Anna tenia les seves oficines. Eren vuit persones i van romandre-hi recloses des de juny de 1942 fins a l’agost de 1944. En aquell lloc i en les més precàries condicions, l’Anna, una nena de tretze anys, escriví el seu esgarrifós Diari, un testimoni únic en el seu gènere sobre l’horror i la barbàrie nazi, i sobre els sentiments i experiències que tingueren ella mateixa i el seus acompanyants.


Only in Oklahoma (At the Altar Book 6)


L’home a la recerca de sentit

El doctor Frankl, psiquiatra i escriptor, acostuma a preguntar als seus malalts: «¿I vostè, per què no se suïcida?»; sovint de les seves respostes extreu l’orientació per a la teràpia a què els sotmetrà: a un, el que li dóna vida és el fill; a l’altre, un talent, una habilitat sense explotar; al de més enllà, només uns records que val la pena rescatar de l’oblit. Recompondre els mil-i-un fragments d’aquestes vides esquinçades en una xarxa ferma, coherent, significativa i responsable és l’objectiu de la logoteràpia. A L’home a la recerca de sentit, Viktor Frankl explica l’experiència que el va portar a descobrir la logoteràpia. Presoner durant molt de temps en els camps de concentració nazi, va patir en carn pròpia el que significava una existència nua. ¿Com va poder sobreviure? ¿Com va poder acceptar que valia la pena viure la vida després de patir la brutalitat, la humiliació i l’extermini dels camps?


Llibertat

La Patty i en Walter Berglund van ser els nous pioners de l’antiga Saint Paul: els burgesos, els pares involucrats, l’avantguarda de la generació del menjar saludable. La Patty era el prototip de veïna ideal, una mare envejable i l’esposa perfecta dels somnis d’en Walter. Juntament amb ell —un advocat ecologista que usa la bicicleta com a mitjà de transport, un home de família de cap a peus—, contribuïa a construir un món millor. Però ara, al nou mil·lenni, els Berglund han esdevingut un misteri. Per què el seu fill adolescent ha marxat a viure amb els veïns del costat, una família republicana i agressiva? Com és que en Walter ha acceptat treballar per a la indústria del carbó? Què hi pinta encara en Richard Katz —exrocker i el millor amic i rival d’en Walter de l’institut— dins del quadre? I, sobretot, què li ha passat a la Patty? Com és que l’estrella brillant de Barrier Street s’ha transformat en "una veïna molt diferent"? Una epopeia sobre l’amor i el matrimoni contemporanis. Llibertat capta d’una manera tragicòmica les temptacions i els límits de la llibertat: l’emoció de les pulsions adolescents, els compromisos traïts a l’edat madura i el pes aclaparador de l’imperi.


Puresa

Puresa és la història de Pip Tyler, una noia jove a la recerca del seu pare. Una comèdia negra que travessa els Estats Units fins a Sud Amèrica, passant pel Berlín previ a la caiguda del mur. La vida de Pip gira entorn als secrets familiars i a la seva relació amb un carismàtic hacker, Andreas Wolf, que sembla tenir molta informació sobre els secrets del món en el que vivim.


Les correccions

Després de gairebé cinquanta anys exercint com a esposa i mare, l’Enid Lambert està preparada per tenir una mica d’alegria a la vida. Malauradament, l’Alfred, el seu marit, està perdent la salut a causa del Parkinson i els seus fills fa temps que van volar del niu familiar per fer cap als desastres que regnen a les seves vides. Desesperada per esgarrapar un bri de felicitat, l’Enid espera amb tota la il·lusió satisfer un desig difícil d’aconseguir: reunir la família per passar un darrer Nadal tots junts a casa. A Les correccions, que abracen des de l’Oest Mitjà americà de mitjan segle XX fins a Wall Street i l’Europa de l’Est, Jonathan Franzen fa entrar en conflicte d’una manera descarnada el món passat de moda de les virtuts cíviques i les cohibicions sexuals amb l’època de la despreocupació en l’educació dels fills, de la poca atenció del sistema sanitari en l’àmbit de la salut mental i de la cobdícia globalitzada.


L’art d’estimar

L’amor és un art o bé solament una sensació agradable que depèn de la sort de cada individu? Aquesta és la pregunta que ens formula l’autor en començar el llibre per demostrar-nos que l’amor és veritablement un art, un sentiment que requereix coneixença i esforç. La concepció occidental de l’amor ha variat segons les èpoques. La moderna fase capitalista ha sotmès l’home a unes formes concretes d’alienació que el condicionen extraordinàriament en la seva capacitat d’estimar. Des del punt de vista de la psicoanàlisi cultural, Erich Fromm analitza les concepcions avui vigents sobre l’amor i ens en mostra les perspectives dins la societat actual.


Narayama

Narayama és un dels clàssics de la literatura japonesa del segle XX. Fukazawa parteix d’una llegenda del folklore tradicional per traslladar-nos a un poble rural, una petita comunitat perduda enmig d’unes muntanyes sense fi, els habitants de la qual es comuniquen mitjançant cançons al·lusives. L’autor se serveix d’una llengua ritmada i d’un ús hàbil de la repetició per revelar-nos el sentit de cada cançó. Narayama ens descriu un món dur, mineral, en què el bé i el mal s’encarnen en personatges d’una estatura antiga, un món en què les lleis i la moral són dictades per la por de patir fam. Un món filtrat pel lirisme de la música, en què el dolor deixa espai també a la tendresa.


El senyor dels lladres

Venècia, bella i torbadora, és l’escenari d’aquesta inoblidable novel·la d’aventures plena d’imaginació i fets sorprenents. Els germans orfes Pròsper i Bonifazius (Prop i Bo pels amics) han fugit de casa de la seva cruel tieta després de saber que els vol separar. Els nois aconsegueixen arribar amb tren a Venècia, on coneixeran el Senyor dels Lladres, un misteriós jove que gràcies a petites heroïcitats es converteix en el cap de la colla de nens i nenes amb què viuen Prop i Bo. El Senyor dels Lladres i els seus amics tenen dos fronts oberts: alhora que han d’evitar el detectiu que vol fer tornar els protagonistes a casa la tieta, hauran de resoldre l’enigma que envolta una peça d’art dotada de poders màgics.


De mica en mica s'omple la pica

Si mai us ofereixen cent mil pàfies per fer un viatge de «representació» a diversos llocs d'Europa, penseu-vos-hi abans. Recordeu que els gossos no es fermen amb llonganisses. O bé pregunteu-ho a l'Enric Vidal: ell us ho dirà. Ni cent mil virolles ni res. Dos morts que després seran tres i, fins i tot, més. Sort que l'Enric Vidal és un home com cal, que ho trepitja bé, això dels morts. I sort que en Jaume Fuster s'ha llegit abans les millors obres de la novel·la negra. Ells dos —l'Enric Vidal i en Jaume Fuster— us duran de la mà per una història on surt gairebé de tot: homes de les altes finances, galiasses dels baixos fons, senyores estupendes que tallen l'alè... i uns quants cadàvers per amanir-ho. En fi, que no tindreu temps per avorrir-vos-hi.


Les cartes d’Anna

El pare d’Anna Aguilera, un polític molt conegut, és a la presó i l’Anna és enviada a Anglaterra, a un internat per a senyoretes. A través de cartes, faxos i correus electrònics que envia l’Anna als seus familiars i amics coneixerem l’internat i la seva companya d’habitació, la Penelope Lane-Musgrave, a qui deien Penny Lane, com aquella trista cançó dels Beatles. També entrarem a la mansió dels Musgrave, on viu Lady Agatha i la seva especial i impressionant biblioteca, on estan enterrats molts dels secrets que la família de la Penny ha anat guardant generació rere generació. Ens assabentarem de les aventures de les dues amigues en aquella mansió sense destriar mai la imaginació de la realitat, en una aventura a l’estil de les novel·les gòtiques i dels enigmes de Sherlock Holmes. Amb un escriptor present en la novel·la, que sembla anar-la comentant amb el lector, Les cartes d’Anna esdevé una obra singular d’un dels escriptors de gènere més reconeguts de la nostra llengua.


Les cartes d’Hèrcules Poirot

A la Baixa Cerdanya, prop de Martinet, hi ha un balneari, conegut amb el nom de balneari de la Font del Ferro, que va gaudir d’una certa fama anys enrere. En aquest paisatge, en l’època de la postguerra, Hèrcules Poirot, el cèlebre detectiu immortalitzat per Agatha Christie, ha de descobrir un afer d’assassinats i negocis bruts. Poirot és subtil, però hi ha algú que l’ajuda, la senyoreta Puig, que, ves per on!, és encara més subtil que no pas ell.


Les claus de vidre

Rere d'una de les obres cabdals de la novel.la negra, La clau de vidre de Dashiell Hammet, Jaume Fuster ret un particular homenatge a un dels pares del gènere. És aquest un llibre interactiu, on el lector pot participar en la trama intentant resoldre disset enigmes plantejats per l'autor, amb l'ajuda del detectiu Lluís Arquer, un detectiu peculiar, un perdiguer que fuma en pipa i un amant de la música clàssica. Atreviu-vos a descobrir al culpable o el mòbil de cadascuna de les històries mitjançant la deducció.


L'Illa de les Tres Taronges

''A finals de l'Època Fosca, les Terres de Ponent es preparen per a una nova guerra, a causa de la Gran Sequera. Un dia de primavera, al mercat d'Adià, ciutat riberenca de la Mar Gran, es coneixen el criat Poncet i el poeta Guiamon. L'amo de Poncet, Roger, soldat de fortuna, aquell mateix dia rep notícia de l'Illa de les Tres Taronges per boca del Misteriós Viatger, que el vol convèncer que es posi al servei de rei Flocart, per tal de vèncer els pagesos agermanats de l'Illa i recuperar l'Estendard Màgic del reialme, perdut misteriosamente."


Longing in Louisiana (At the Altar Book 8)


Sota el signe de Sagitari

Qui li havia de dir al Lluís Arquer, el protagonista de Les claus de vidre, que l’encàrrec d’aquell manaia de la Generalitat, que semblava un cas rutinari, el submergiria en la vida brava barcelonina: pinxos, flàvies, bòfies corruptes, polítics de la nova fornada i que el duria a la Mallorca turística, al Nàpols de la Camorra, al Nova York de Greenwich Village, al País Basc de la lluita armada? Un viatge al·lucinant al món del cavall, dels «junkies», dels camells, de les trames negres i de la corrupció.


Vida de gos i altres claus de vidre

En Lluís Arquer, el detectiu creat per Jaume Fuster torna a proposar un joc al lector: descobrir el culpable o el mòbil de cada història, a través de la deducció. A més, de la mà de l’Arquer viatjareu a París per escortar el Testament de Lluís Companys, a la Cerdanya per assistir a una sessió fotogràfica de moda o a Menorca per rodar una pel·lícula, i us passejareu per la Barcelona del disseny postmodern, pel món marginal de les curses de gossos, pels barris suburbans de «heavy», pels museus d’art, pel món de les altes finances, pels tinglados del moll o pels escenaris del Paral·lel. Sempre amb aquell punt d’ironia que fa de l’Arquer, a més d’un home d’acció, un observador sorneguer dels vicis i de les virtuts de la nostra societat.


Blushing in Boston (At the Altar Book 7)


ARA O MAI


Nursing in Northlake (At the Altar Book 9)


Babels i Babilònies

A pesar de l’aparent fragmentació de l’obra, en aquest llibre es recull una sèrie de textos que tracten, amb l’agudesa típica de Joan Fuster, uns temes d’actualitat durant els anys seixanta i setanta —la violència, la tolerància, la revolució sexual, l’inconformisme, la moral, les modes, etc.—, però que continuen vigents. No debades el títol, Babels i Babilònies, fa referència al mite de la confusió, una confusió que amb els anys resulta més evident. Potser per això, aquest és un dels llibres d’assaig més reeixits i unitaris de l’autor.


Teasing in Texas (At the Altar Book 10)


Literatura catalana contemporània

Literatura catalana contemporània és una obra extensa, vertebrada i molt documentada, on es barreja hàbilment l’estudi dels autors amb el de les correnties culturals, i amb al·lusions, sempre agudes i, si cal, polèmiques i revisionistes, al context social, polític i lingüístic. Les planes que Fuster dedica a primeres figures —Maragall, Costa, Alcover, Ruyra, Rusiñol, Ors, Carner, Guerau de Liost, Riba, Sagarra, Salvat-Papasseit, Foix, Oliver, Puig i Ferreter, Pla, Villalonga, Espriu— són autèntiques monografies, tant per l’extensió com pel plantejament global que fa de cada personatge. No oblidem que en l’autor de Nosaltres els valencians conflueixen les condicions de l’historiador, del crític, de l’assagista; per això l’autor combina el rigor amb l’amenitat, l’erudició amb la desimboltura. La curiositat universal de Joan Fuster, la plenitud de la seva consciència catalana, la seva personalíssima acuïtat, el seu humanisme fan d’aquesta història de la literatura catalana contemporània un document especialment clarificador d’una etapa de la nostra cultura que només disposava de treballs parcials o monogràfics.


Qüestió de noms

Qüestió de noms és el títol d’un opuscle publicat per l’escriptor suecà Joan Fuster el 1962. Es tracta d’un assaig on es teoritza sobre el nom que hauria de tenir la totalitat territorial de la nació catalana, així com els diferents territoris que la integren. Va ser publicat en Edicions d’Aportació Catalana, una petita editorial fundada amb el suport del mateix Fuster, dins la col·lecció «Entre tots ho farem». Per a Fuster, la construcció nacional dels Països Catalans girava al voltant d’una essència immutable i perpetuada en el temps i el territori des de l’any 1238, any de la conquesta del Regne de València per Jaume I: la llengua catalana. Aquesta, doncs, es convertia en l’element vertebrador que donava catalanitat a valencians i illencs. Davant la temptació localista, Fuster propugna l’ús del terme Països Catalans, que considera més apte que el de Catalunya Gran o Gran Catalunya, i el qual, pel fet de tractar-se d’un plural, sostenia que salvava i acollia provisionalment les persistències dels particularismes tradicionals.


JOAN FUSTER


Assessor literari de la col•lecció: Jeremies Barberà


Wooing In Wyoming (At The Altar #11)

Erin Krol lost the love of her life, and she knows she’ll never love again. Because of her desire for children, she contacts the owner of Matchrimony Dr. Lachele Simpson. When Erin realizes she’s been matched to her very own chocolate maker, she isn’t sure whether to laugh or cry. A honeymoon in Switzerland sounds just perfect—and spending a week touring chocolate factories a dream come true.Al Frank has spent his entire adult life being responsible. The owner of his own business, he works far more hours than he cares to admit. He has no time for love or romance, but he wants children to carry on his name. When he sees Erin for the first time, he realizes he’s in over his head. Will the beautiful schoolteacher end up being what he needs? Or will his propensity for working too much come between them?


Anxious in Atlanta: At the Altar Book 12 (A Magnolias and Moonshine Novella 11)

Kirsten Osbourne & Magnolias & Moonshine


Marti (Seven Sisters Book 7)


Chocolate a la Murder (Perfectly Proper Paranormal Museum Mystery 4)

Maddie gets rattled by a candy-coated murderIt's Wine and Chocolate Days in San Benedetto, and paranormal museum owner Maddie Kosloski has sweet dreams about her new Magic of Chocolate exhibit. Her latest attraction is a haunted Mexican whisk called a molinillo that rattles if someone lies. When Maddie visits the town's new boutique chocolate shop, she finds one of the owners dead and covered in melted cocoa.Maddie's determined to catch the killer, and she soon uncovers deadly dealings in the world of artisan chocolate. But the deception surrounding those dealings are enough to make the molinillo rattle all night. Will Maddie have to temper her passion for sleuthing before a killer makes her fate a bittersweet one?Praise for the Perfectly Proper Paranormal Museum Mysteries"Weiss' many quirky ongoing characters add charm and humor."—Kirkus Reviews"Well-drawn characters and tantalizing wine talk help balance the...


Horror Film Aesthetics : Creating the Visual Language of Fear

This richly informed study analyzes how various cinematic tools and techniques have been used to create horror on screen--the aesthetic elements, sometimes not consciously noticed, that help to unnerve, frighten, shock or entertain an audience. The first two chapters define the genre and describe the use of pragmatic aesthetics (when filmmakers put technical and budgetary compromises to artistic effect). Subsequent chapters cover mise-en-scene, framing, photography, lighting, editing and sound, and a final chapter is devoted to the aesthetic appeals of horror cinema. Instructors considering this book for use in a course may request an examination copy here.


Deja Moo (Perfectly Proper Paranormal Museum Mystery 3)

A holiday tradition turns deadly, but is the paranormal museum to blame?Maddie Kosloski is no fan of San Benedetto's Christmas Cow, a thirty-foot straw bovine that graces the town square every December. For one thing, the cow displaces her paranormal museum as the number one tourist attraction. Plus, every year, despite around-the-clock surveillance, the cow goes up in flames.But this year, there's more than just a fire blazing in Maddie's wine-country hometown. One of the Christmas Cow guards has been found with an arrow in his chest, and Maddie's new haunted cowbell exhibit is fueling a panic. Are the spirits in her museum getting too hot to handle? If Maddie can't stop the hysteria—and the murderous archer—her holiday plans might not be the only thing full of holes.Praise for The Perfectly Proper Paranormal Museum Mysteries:"Well-drawn characters and tantalizing wine talk help balance the quirky aspects of...


A holiday tradition turns deadly, but is the paranormal museum to blame?Maddie Kosloski is no fan of San Benedetto's Christmas Cow, a thirty-foot straw bovine that graces the town square every December. For one thing, the cow displaces her paranormal museum as the number one tourist attraction. Plus, every year, despite around-the-clock surveillance, the cow goes up in flames.But this year, there's more than just a fire blazing in Maddie's wine-country hometown. One of the Christmas Cow guards has been found with an arrow in his chest, and Maddie's new haunted cowbell exhibit is fueling a panic. Are the spirits in her museum getting too hot to handle? If Maddie can't stop the hysteria—and the murderous archer—her holiday plans might not be the only thing full of holes.


L’immoralista

L’immoralista (1902) és una de les primeres obres que posa en tela de judici els límits i concessions de l’amor, de la companyonia, de l’agraïment emotiu…, com a elements que es contraposen a la «cara obscura» del desig i de les forces biològiques, de la transgressió d’allò que considerem immutable.


Roig robí

De vegades és una bona creu pertànyer a una família amb tants misteris! Almenys això és el que creu la Gwendolyn, una noia de setze anys, fins que un dia, sense saber com, es troba a Londres del penúltim tombant de segle. I llavors descobreix que ella és precisament el misteri més gran de tota la seva família. En canvi, hi ha una cosa que no ha vist: que és molt més recomanable no enamorar-se entre una època i una altra. Perquè això fa que les coses siguin molt més complicades.


Blau safir

Anar-se’n al passat quan t’acabes d’enamorar potser no és una bona idea. Això és el que pensa la Gwendolyn, de 16 anys, que acaba de descobrir que pot viatjar en el temps. Al capdavall, en Gideon i ella tenen molts altres problemes. Per exemple, salvar el món. O aprendre a ballar el minuet (cap de les dues coses no és gens senzilla!). Quan en Gideon, a més, comença a comportar-se de manera enigmàtica, la Gwendolyn té clar que ha de dominar definitivament les seves hormones. Si no, no en resultarà res, d’aquest amor més enllà del temps!


Verd maragda

Què fas quan et trenquen el cor? Telefonar a la teva millor amiga, menjar xocolata i donar voltes a la teva desgràcia durant setmanes. El mal és que la Gwendolyn, una viatgera en el temps a contracor, necessita les energies per a coses ben diferents: per exemple, per sobreviure. El comte de Saint Germain, un home enigmàtic, ha teixit fils en el passat que han esdevingut una xarxa perillosa en el present. Per seguir el rastre del secret, la Gwendolyn i en Gideon, amb o sense mals d’amor, no solament hauran de ballar junts un minuet en un ball vertiginós del segle XVII, sinó que aniran d’aventura en aventura a través de totes les èpoques.


Espies de Montsoriu

Martí de Montagut marxa de les terres de l’Ebre fugint dels atacs de l’exercit de l’Infant Jaume. A Tortosa va perdre la seva família després de veure’s sorprès per una batuda. Buscarà una vida nova al vescomtat de Cabrera on Bernat II és el senyor de Montsoriu i la pesta negra i els pagesos de remença són els protagonistes. Allà mirarà d’ocultar la seva condició de cavaller, però les seves maneres de fer el delaten i acabarà servint a Timbor de Fenollet, el qual li encarregarà la missió de guardar les esquenes del seu home Bernat de Cabrera que serveix al rei Pere el Cerimoniós davant dels interessos dels unionistes d’Aragó i València. En aquesta feina l’ajudarà Attó de Torrella, Abat de Breda, i un malfactor anomenat Fageda. Aquesta historia, situada al segle XIV i amb l’escenari del majestuós castell de Montsoriu que està en plena reforma, la muralla d’Hostalric i el monestir de Sant Salvador de Breda ens relata les aventures d’un home que va decidir servir a una de les nissagues més importants del Catalunya. Tota aquesta trama es revela en uns documents trobats al segle XXI. L’any 2003, un comissari, prop de la jubilació anticipada, troba en un mercat d’antiguitats un petit cofre que conté quatre pergamins. Amb maniobres poc legals aconsegueix desxifrar aquells documents i amb això es revela un dels texts més importants del gòtic català. Actualment els pergamins es troben desapareguts i les fonts oficials diuen que de fet mai han existit, però a dia d’avui encara es conserva una còpia del relat que aquells pergamins contenien. Aquesta és la història d’aquells fets i el seu desenllaç.


Espies de Montsoriu


Marinejant

Pere Gimferrer és, des de la dècada dels seixanta i setanta, un referent poètic per als lectors de poesia més inquiets. Barroc, avantguardista, formalista i provocador, no ha cessat d’investigar i de transformar-se artísticament. Escriptor de projecció europea, després de l’èxit obtingut ara fa dos anys amb El castell de la puresa, Gimferrer torna a la poesia amb Marinejant, que sorprendrà els lectors des de la citació inicial de Carles Riba: «Vet aquí uns versos humans, fins i tot massa humans».


L'Home Que Plantava Arbres


El Grand Tour

El Grand Tour és una ruta a peu que els caminants fan amb diferents artistes. «Pel camí o als llocs de destí trobarem cada dia els artistes i mirarem, sentirem, llegirem, escoltarem tot el que ens vulguin oferir: poesia, dansa, instal·lacions, performance…», expliquen els organitzadors de l’activitat.


Per arrencar a córrer

Els set pecats capitals des d’una òptica poc academicista, en què es barregen ingenuïtat, mala bava i, sobretot, una gran dosí de sornegueria. Un llibre d’un autor que s’autodefineix com a papamosques, egòlatra, fascinant, delitós, enquimerable, audaç, circumspecte, inèdit, atent, arrogant, dandi, gràcil, munífic, natural, faust, diligent, robust, primmirat, eixerit, complidor, ponderat, faroner, receptiu, sensible i Membre destacat del Comitè d’Empresa… Un llibre d’un autor que acaba de complir els primers 45 anys dels dos-cents llargs que afirma tenir en cartera. Un llibre d’un autor que té hipoteca, esperances d’ase, un cotxe que acaba de passar l’ITV i un company molt pesat a la feina. Un llibre, en definitiva, que com tants d’altres, potser no paga la pena llegir, però que és indispensable de comprar.


Pijos

Qui són, què fan i on trobar-los. Però, també, què els fa feliços, què els angoixa, què els posa calents. Pijos és un llibre necessari, és un llibre que ens acosta —a nosaltres, els mortals que habitem la Lower Diagonal o, Déu no ho vulgui, l’extraradi— a aquest grup de gent tan selecte i exclusiu com mal entès i pitjor comprès, i ens revela una vida sovint més complexa del que cap de nosaltres pot arribar a imaginar.Els textos d’aquest llibre són una finestra oberta als atzars i a les disjuntives vitals que inunden les vides dels pijos i els priven de l’ideal de felicitat. Ser pijo no és fàcil, en contra del que es pugui pensar, no tot és triar conjuntets per a un còctel, o decidir quina de totes les seves propietats és la millor opció per passar uns dies de descans i desconnectar d’aquesta fatídica existència poblada de mortals insípids i intranscendents que no els entenen i els tracten sense cap mena de deferència.


El pont dels jueus

Provinent de la Llombardia amb el seu pare, el fill adolescent del mestre d'obres, Itram, es veu abocat als perills d'aquesta lluita pel poder. Però al mateix temps accedeix al món secret dels jueus, on conex la captivadora Jezabel. El mestre d'obres Prim Llombard rep l'encàrrec del comte de Besalú de construir un pont fortificat. Malgrat que els habitants de la vila veuen aquesta obra com a providencial, el constructor aviat sofreix els obstacles d'una intriga per afavorir que un altre senyor s'apoderi del comtat. Els conspiradors fan servir tots els seus poders a l'abast, naturals i sobrenaturals, per aconseguir el seu objectiu. Confinada al call, la comunitat jueva passa a ser un suport indefugible en l'intent d'aturar aquest atac.


L'arqueòleg

En la seva tercera novel·la, Martí Gironell tracta per segona vegada en clau de ficció un personatge real, en aquest cas el monjo de Montserrat Bonaventura Ubach, artífex de la Bíblia de Montserrat i del museu de l'Orient Bíblic daquest monestir, creat el 1911. En concret, adapta de forma lliure els dos viatges d'Ubach per terres bíbliques, d'Egipte a l'Iraq, plens de riscos físics, que el monjo va emprendre per contrastar les sagrades escriptures amb els seus escenaris reals i aconseguir peces arqueològiques representatives. Alhora, hi afegeix una subtrama que recorre tota l'obra, al voltant de les túniques de la sagrada família de Jesús, la qual accentua el caràcter novel·lesc de la història. Un tret distintiu del llibre és l'entretingut accés del lector als grans referents de la cultura religiosa de la mà dun personatge històric vinculat a un símbol català com Montserrat, el museu bíblic del qual commemora el seu centenari l'any 2011.


El cercle infinit

Partint de les ensenyances dels textos clàssics, Bernie Glassman, abat de la Comunitat Zen de Nova York, ens introdueix en l'essència del zen, que, lluny de consistir en una meditació introspectiva i absorta en un mateix, ens revela una transformadora percepció de la realitat que progressivament trenca la distinció entre un mateix i els altres. D'aquesta percepció brolla una poderosa energia que flueix enfora naturalment i s'estén il·limitadament cap a l'univers sencer, integrant-nos a tots en una sola entitat harmònica. «El zen ens explica que a la vida solament hi ha present; sempre és ara. No hi ha cap lloc on anar, res per assolir; tot és aquí, tot forma part d'una sola cosa. Des que som aquí ja som a la fi del camí i també al començament, tot alhora. No practiquem per aconseguir la Il·luminació, ni per obtenir res; practiquem perquè ja estem il·luminats.»


Contra el vent del nord

L’Emmi Rothner vol donar de baixa una subscripció però s’equivoca d’adreça i envia un e-mail a un desconegut, un tal Leo Leike. El receptor li fa veure, educadament, el seu error. L’Emmi s’excusa i, a poc a poc, creix un diàleg només per e-mail entre tots dos. Amb el pas del temps es va teixint una relació cada vegada més intensa, fins al punt que comencen a sentir fascinació l’un per l’altre. Tot i que han decidit no revelar res de la seva vida privada, cada u intenta descobrir entre línies els secrets de l’altre... L’Emmi és casada i el Leo es recupera amb esforç d’un amor fracassat. Encara que l’atracció és cada cop més forta, ajornen el moment fatídic de la cita. Després de tot, ¿els sentiments amorosos enviats, rebuts i guardats resistirien una trobada?


Senyor de les mosques

Tots són nens britànics fills de casa bona, tots han après a l'escola els principis bàsics de l'educació anglesa, tots canten al cor, tots beuen educadament el te a les cinc... en definitiva, tots són uns nois exemplars. Però després del naufragi hauran de sobreviure a l'illa solitària on han anat a parar, i la por, la solitud i la duresa de la situació els convertiran en uns veritables i cruels salvatges.