La trampa de xocolata


Tu no ets una mare com les altres

Angelika Schrobsdorff reconstrueix la vida real i inconformista de la seva mare, l’Else, una dona nascuda en una família de la burgesia jueva de Berlín que viurà de ple els «bojos anys vint» i que tindrà tres fills de tres pares diferents, fidel a les dues promeses que es va fer de jove: viure la vida amb la màxima intensitat i tenir un fill amb cada home que estimés. Amb passió però sense compassió, amb empatia i admiració, però alhora amb una mirada crítica, Angelika Schrobsdorff ho explica amb dues veus diferents: la de la dona adulta, que coneix fins al fons l’ànima humana i, per tant, no jutja, i la de la nena i l’adolescent que reviuen els records d’aquella mare tan poderosa. Tu no ets una mare com les altres és una potent història real d’una mare fascinant i forta però al mateix temps plena de debilitats i contradiccions.


L'art de tenir sempre raó

L’art de la discussió és l’art de la guerra: l’únic que compta és la victòria final per molt falsos o equivocats que siguin els nostres arguments. La millor arma de destrucció massiva que tenim per aquesta guerra és el llenguatge. Amb aquest breu tractat, Arthur Schopenhauer ens ofereix, amb ingeni i molta ironia, unes pautes per aconseguir que les nostres idees triomfin malgrat que siguin inconsistents o falses. Són aquestes 38 estratègies que Schopenhauer ens exposa amb erudició i intel·ligència les que conformen les regles d’or d’aquest Art de tenir sempre raó.


1912+1

1912+1 narra un crim passional ocorregut a Itàlia el 8 de novembre de 1913, una història en què apareixen grans dosis de patologia, terror i somni. Aquesta «divagadora passejada en el temps», a la Itàlia de 1912+1 —per exorcitzar el fatídic 13, D’Annunzio s’hi referí precisament com a «1912 + 1»—, persegueix dues poètiques aparentment inconciliables: la de la digressió i la de la concisió. Sciascia, amb el propòsit de treure llum dels testimoniatges sovint vacus i hilarants d’un cèlebre procés, evoca un clima històric autèntic i de gran força, i l’il·lumina vagant entre D’Annunzio i els futuristes, el pacte Gentiloni i la guerrilla de Líbia, Pirandello i Huxley. Profund coneixedor d’una Itàlia en què qualsevol envitricoll tendeix a presentar-se com una avinença clara, Sciascia ha volgut escriure la crònica d’un procés ple d’esclatants incongruències.


La venedora de paraules

Una empresa que fabrica paraules, un manual d’instruccions per parlar una llengua, confessions d’una paraula comuna, una llengua tan difícil que gairebé no la parlen ni els seus parlants, un lladre de paraules i fins i tot una venedora de paraules. Irònics, combatius, tendres, humorístics, poètics… Això i molt més són els quaranta-dos relats breus, molt breus o brevíssims a través dels quals el lingüista i escriptor gallec Séchu Sende eleva a categoria de literatura l’observació i reflexió sobre l’actitud dels parlants envers la seva pròpia llengua. Convertit ja en tot un clàssic a Galícia i traduït al basc, al kurd i al turc, amb aquest singular recull milers de lectors (i, sobretot, parlants) d’aquestes llengües s’han vist emmirallats i seduïts per uns contes en què les paraules són més que paraules; són éssers vius que es neguen a desaparèixer, a morir, a ser ignorats i, encara menys, a ser substituïts.


El llarg viatge

Amb El llarg viatge, Jorge Semprún trencava un llarg silenci: en 1945, després de ser lliberat del camp de concentració de Buchenwald, i obligat a escollir entre contar o viure, entre l'escritura o la vida, va triar viure. Tanmateix, durant quasi vint anys, fou madurant la seua experiència al camp de concentració: Còm contar allò que no es pot contar? A la fí, en 1963, va publicar a França El llarg viatge (mereixedor en 1964 del Premi Formentor i del Prix de la Résistance): havia trobat la manera d'escriure el llarg camí fins l'horror. Rescatem un llibre mític i indispensable en la lluita de l'home contra l'oblit. Corre l'any 1943. En un estret vagó de mercaderies precintat, cent vint deportats creuen les terres franceses camí del camp de concentració. És un viatge claustrofòbic, vexatori: els cossos amuntegats cauen d'esgotament, un perd el compte dels dies que porta allí, i ni tan sols sap on ni quan acabarà. I, no obstant això, de vegades, una simple paraula que pronúncia un company desperta tota classe de records, l'única cosa que queda en aquests moments. Així, mitjançant salts al passat, però també al futur, Semprún traça amb magistral prosa els itineraris d'aquestes vides atrapades (algunes truncades per sempre, unes altres miraculosament preservades) pel remolí fatal de la història.


Traduir Shakespeare

Joan Sellent ha traduït deu obres de William Shakespeare, que podeu trobar aplegades dins el volum Versions a peu d’obra, publicat dins la Biblioteca del Núvol. La majoria de les traduccions que ha fet del dramaturg anglès han estat encàrrecs de teatres o companyies que l’han volgut representar en la seva versió. L’exercici de la traducció l’ha portat a reflexionar sovint sobre el fet de traduir i concretament sobre el fet de traduir Shakespeare. Apleguem en aquest volum tres conferències que Sellent ha fet al llarg dels anys, entre el 2005 i el 2013. El primer text que podeu llegir en aquest ebook es titula Entendre Shakespeare, i va ser llegit en el 3er Festival Shakespeare de Santa Susanna, el 5 d’agost de 2005. El segon article, Paraula de Shakespeare, correspon a la conferència pronunciada a les XIV Jornades de Traducció, «Traduir els clàssics, antics i moderns», celebrades a la Universitat de Vic, el 17 de març de 2010. Finalment, tanca el volum la conferència Un foraster que ve sovint a casa, impartida a l’Institut d’Humanitats, al CCCB, dins el 10è Festival Shakespeare, l’11 de juny de 2013.


El llibreter de Kabul

Quan al novembre del 2001 Åsne Seierstad arriba a Kabul, la primera persona amb qui es troba és el llibreter Sultan Khan. Ell és un venedor hàbil i bon conversador: "Primer els comunistes van cremar els meus llibres, després els mujahidins em van arrasar la botiga, finalment els talibans mels van tornar a cremar". Un dia, el llibreter la convida a sopar a casa seva, i li presenta la seva família. Els homes riuen, expliquen anècdotes i fan broma, però les dones parlen poc. Durant la seva convivència amb aquesta família, Åsne Seierstad és testimoni directe d'amors prohibits, de matrimonis de conveniència, de crims i de revoltes callades de les dones que encara se senten condemnades a "menjar pols". Åsne Seierstad, amb tan sols trenta-dos anys, és una de les corresponsals de guerra més jove i ben considerada d'Europa: pels seus reportatges de Kosovo, Txetxènia i l'Afganistan, ha rebut molts reconeixements nacionals i internacionals, entre els quals el premi al millor periodista de la televisió noruega el 1999, al millor escriptor del 2000 concedit per la revista Elle i el prestigiós Free Speech Award al millor reporter de guerra.


Gent d’ordre

«El món d’on vinc s’està extingint. L’univers no trontollarà quan deixi d’existir; de fet, alguns ho celebraran. En algun moment del passat jo també ho hauria celebrat, però és on vaig néixer i és natural que estigui de dol».A mig camí entre l’assaig, unes memòries i una crònica periodística, Cristian Segura escriu un retrat exhaustiu de les elits barcelonines. Una societat en transformació per causa de la globalització, de la consolidació de l’estat del benestar i també per l’hegemonia del nacionalisme català. Les elits no desapareixen, es transformen. I Barcelona n’és el paradigma.


La novel·la històrica en la literatura catalana va ser premiada l’any 1947 per l’Institut d’Estudis Catalans. En una circumstància civil que no hagués estat la d’aquella immediata postguerra, doncs, ara celebraríem el cinquantè aniversari de la seva publicació. L’obra va restar, però, en l’exili del calaix a casa dels autors. Des de llavors aquell calaix ha hagut de ser sovintejat per bona part dels estudis que s’han dut a terme a casa nostra sobre el nostre XIX literari. Aquesta publicació ve a reparar aquest buit de material i a redreçar un exili injust.Avui la lectura de La novel·la històrica en la literatura catalana s’ha enriquit amb el sentit afegit que els anys de distància han deixat al descobert. Car d’una banda l’obra parla de la novel·la històrica (en una recopilació global d’obres, autors, temes i bibliografia vuitcentista, fins ara inèdita en català). Però de l’altra, per la via de la crítica de Maurici Serrahima (dins l’obra del qual aquesta descobreix alguns plantejaments apassionats i radicals, «en calent», que anys després el mateix autor s’encarregarà de matisar), ens parla «sobretot» de la primera postguerra, de l’esforç per salvar la tragèdia tot convertint-la en «tràgic parèntesi», l’esforç per recuperar una història estroncada tot interpretant-la i buscant-hi models, uns «orígens», per bastir una aparença de continuïtat i obrir vies a la recuperació. És a dir, parlar de la història per salvar-la, primer, per saltar-la, segon, per salvar-se, tercer. Sigui el 1862 (Orfeneta de Menargues de Bofarull), el 1947 (La novel·la històrica…) o avui.


De l’amor, la mentida i la persuasió

En cap altra cosa no ha invertit tant la naturalesa humana com en comunicació. Des del moment en què la diferenciació sexual va obligar els homínids a relacionar-se entre ells per tal de perpetuar l’espècie, la biologia humana ha evolucionat a marxes forçades per fer aquesta relació més productiva, més plena i més eficient. Com a resultat, les innovacions més exitoses al llarg de l’evolució sempre han anat associades a grans avantatges comunicatius. La nostra necessitat ineludible d’agradar als altres ha deixat petjada al nostre cos en forma de postura dreta, llavis prominents i faccions harmonioses, i també a la nostra ment, en fer sorgir emocions com ara l’amor, imprescindible per unir dues persones en la criança d’una mainada que necessita més atenció, i durant més temps, que la resta d’animals. Amb tot això, el producte més espectacular de les nostres ànsies comunicatives és, sens dubte, el llenguatge, una invenció excepcional que va permetre als humans processar el que succeïa al seu voltant d’una manera molt més eficaç que fins llavors, ja que feia més fàcil l’obtenció d’informació, guardar-la en la memòria, recuperar-la, recombinar-la i, fins i tot, manipular-la per enganyar els altres. I, malgrat tot, el llenguatge és molt més que un mitjà de transport d’informació quotidiana: quan adquirim la capacitat de la parla i d’entendre allò parlat, conformem la nostra cognició i heretem els coneixements atresorats durant generacions, aquells que ens van ajudar a adaptar-nos al medi i perpetuar-nos com a espècie. Aquells que ens van permetre, bàsicament, sobreviure.


La festa dels sentits

El llibre més esperat de l’any, el millor bàlsam contra la crisi. Dos alts executius visiten al professor Sebastià Serrano al seu despatx de la universitat per demanar-li de participar en una convenció de la seva empresa. Aquesta jornada de convivència s’acabarà convertint en una veritable festa, La festa dels sentits. Perquè la vista, el tacte, l’oïda, el gust i l’olfacte no només són font de plaer, sinó que els podem convertir en els nostres millors aliats per estimular la creativitat, el talent i la innovació, i per gaudir de la feina i de la vida en una harmonia generadora de benestar i imaginació. La festa dels sentits, una autèntica obra mestra del mag de la comunicació!


La penombra de la coloma

València, dia de Corpus de 1488. Un incident, en aparença fortuït, impedeix que Roderic de Beaumont siga armat cavaller, la qual cosa obliga el jove a fer mèrits com a protector de Blanquina de Valldaura, una dona d’origen convers que acaba de conéixer. La seua cavalleresca missió el portarà a capbussar-se en els orígens de l’estirp dels Beaumont i a implicar-se en la recerca del manuscrit del Tirant lo Blanc, desaparegut de casa del seu legítim propietari, Martí Joan de Galba, justament quan, vint-i-tres anys després de la mort de Martorell, sembla que algú el preparava par a la impremta.


La societat literària i del pastís de pela de patata de Guernsey

1946, Londres. L’escriptora i columnista Juliet Ashton cerca un tema per a la seva propera novel·la. Per mitjà de la carta d’un habitant de l’illa de Guernsey, entra en contacte amb els membres d’una curiosa societat literària nascuda durant l’ocupació nazi, i decideix desplaçar-se a l’illa per conèixer de primera mà els seus singulars habitants i les seves vivències durant la guerra.


De la dictadura a la democràcia

Hi ha líders perquè hi ha subjectes submisos. Una mica simplista, perquè és molt difícil generalitzar, i segur que el que està dins d’una dictadura veu les coses d’una altra manera, ja que ha de viure en aquest règim, i menjar cada dia que és una mania que tenim alguns. Si el subjecte no obeeix, el líder perd el poder. Fàcil no?… tot i que en realitat, és així. Sharp va dir que el seu institut ha identificat uns 198 mètodes diferents de protesta no violents. La llista ha esta emprada amb èxit en diversos moviments al voltant del món. Però cap d’ells funcionaria bé sota tota ocasió. L’important és seleccionar aquelles accions que puguin colpejar millor el dictador en les seves àrees més febles, sempre que els seus potencials beneficis superin els costos d’executar-la…


La defensa civil noviolenta

La defensa civil noviolenta recull i fa balanç dels conflictes més significatius afrontats amb mitjans noviolents fins al 1990. També exposa les claus que permetrien fonamentar una resposta civil noviolenta a dos tipus de conflictes: els cops d’estat i les invasions. Després de quasi tres dècades, molts fets han corroborat les propostes de Gene Sharp en multitud de conflictes, mostrant que és possible una resposta per fer front a les dues amenaces i que aquesta és a les mans de qualsevol poble sobretot si es prepara.


La defensa civil noviolenta


Wilt, els alternatius i els terroristes

Henry Wilt i la seva dona, Eva, han tornat a casa. Ara ell ja és cap d’estudis del Departament d’Humanitats de l’Escola Tècnica d’Arts i Oficis. Tot sembla arreglat, però les coses aviat comencen a torçar-se: Wilt s’ha d’enfrontar als extremistes polítics de l’escola, perd l’autoritat, la seva dona té quatre terribles bessones, els buròcrates se’l volen cruspir. L’au pair és una terrorista disfressada, i Eva, la inefable Eva, abraça apassionadament la causa alternativa. Tot plegat, un embolic genial que l’inspector Flint acaba d’enredar.


De la dictadura a la democràcia


Wilt s’ha perdut

Henry Wilt torna a fer-ne de les seves. Aquesta vegada la seva insuportable esposa, Eva, decideix viatjar a Amèrica amb les seves terribles quatre filles bessones per visitar en Wally, el riquíssim oncle americà. Espantat per la perspectiva, Wilt decideix quedar-se a Anglaterra i passejar pel camp sense rumb fix, descobrint les suposades delícies d’unes vacances campestres on haurà d’enfrontar-se als vicis d’un aristòcrata pervertit, a l’avidesa incontenible de la dona d’un conegut polític i a la decadència dels serveis sanitaris britànics. Mentrestant, les seves espantoses filles se les apanyen per infligir un mal irreparable a l’odiós oncle americà.


L’herència de Wilt

Atrapat en un lloc de treball que no li agrada, en Wilt segueix subjecte als capricis de les autoritats que l’envolten, tant dins de la feina com fora. Les exigències de l’Eva, la seva despòtica esposa, i les desorbitades matrícules de l’escola de les seves filles quadrigèmines li provoquen els pitjors mals de cap… deixant de banda les ressaques, és clar. Quan una família de l’aristocràcia vol contractar en Wilt com a professor particular del seu fill, un inútil que pretén entrar a la Universitat de Cambridge, ell treu foc pels queixals. Però a mesura que la situació s’embolica i l’estiu avança, en Wilt s’adona que podrà treure algun benefici econòmic d’aquella situació i aprofitar l’avinentesa per donar una lliçó a l’Eva.


Wilt

Henry Wilt, professor auxiliar, segon grau, a l'Escola Tècnica d'Arts i Oficis, ha tornat a veure rebutjada la seva proposta d'ascens a professor titular. Deu anys intentant entaforar literatura als cervells d'aprenents de paleta, guixaire, carnisser i altres de semblant estofa, no li han servit per guanyar-se el reconeixement dels seus superiors. A casa seva les coses no li van millor. Eva, la seva desmesurada i dominant esposa, no para de turmentar-lo dia i nit per la seva manca d'esperit agressiu, tant sexual com professional. Eva, acabada d'iniciar en l'arriscat culte al feminisme i l'alliberament sexual de la mà d'una americana emancipada i del seu marit, un pervertit del plàstic, pretén aconseguir la plenitud. Després d'una experiència més aviat desafortunada en una festa, Henry Wilt, decideix portar a terme una de les seves fantasies de sempre: L'assassinat de la seva esposa. L'acció es precipita, Eva Wilt desapareix sobtadament i Henry es veu involucrat i forçat a ajudar la policia en les seves investigacions. L'autoritari inspector Flint, Judy —una graciosa nina inflable molt tossuda i coqueta—, i fins i tot un reverend preconciliar, contribueixen a aclarir el misteri d'aquesta grotesca sàtira de la societat actual.


El deixeble del diable

Durant la Guerra d’Independència dels Estats Units (1775-1783), en la qual els colons de Nova Anglaterra es van revoltar contra la metròpoli, va sorgir una estreta amistat entre un colon americà i un pastor protestant anglès.


Wilt, més que mai

Tom Sharpe s’ha convertit amb les seves obres en l’autor humorístic més llegit dels nostres temps. Els seus personatges, tant els europeus con els africans, són caricatures perfectes d’homes i de conductes que conviuen sota les regles absurdes dels nostres dies. Entre els seus personatges destaca, per sobre de tots i amb llum pròpia, Wilt, un professor d’institut casat amb l’esbojarrada Eva, i ara ja amb quatre bessones, que, sense voler, sempre ho fa anar tot en orris. En aquest Wilt, més que mai el nostre protagonista es veurà una altra vegada en un embolic descomunal. L’escola viu revolucionada per un estrany tràfic de drogues. Wilt és considerat un espia rus i l’inspector Flint —un altre dels habituals en la seva galeria de persones curioses— veu sorprès com el seu fill es converteix en narcotraficant… Wilt, més que mai és un llibre d’un humor incontenible que us farà passar la vergonya de no poder parar de riure si el llegiu en públic.


Frankenstein

A l'estiu de 1816, Lord Byron convida el poeta Percy Bysshe Shelley i la seva jove esposa, Mary, a la casa de Suïssa. Els dies són plujosos i l'amfitrió proposa que cadascú escrigui un relat de fantasmes. Així sorgirà Frankenstein o el Prometeu modern, publicada el 1818 i considerada la primera novel·la del gènere de ciència ficció. Aquesta novel·la adopta una forma epistolar. Situada en l'Europa del segle XVIII i en plena efervescència científica, el capità d'un vaixell balener escriu a la seva germana Margaret les seves vicissituds i la seva trobada amb el físic Víctor Frankenstein, qui, a la recerca del secret de la vida i sense mesurar les conseqüències que això li portarà, crea un nou ésser amb parts d'altres éssers humans. El resultat és monstruós i a partir d'aquí s'inicia una confrontació portada fins al seu extrem, un qüestionament filosòfic i moral de l'home contra el seu creador que no veurà la seva fi fins a la tràgica mort de tots dos.


L’últim cop que vaig veure París

Un relat inspirat en tots els patriotes que van arriscar la vida pel país que estimaven.Maig de 1940. Fugitiva d’una vida glamurosa però artificial a Manhattan, la Claire Harris aterra a París amb l’esperança de començar de nou. El París que es troba, però, és un París ocupat pels nazis, i aviat es comprometrà a ajudar la Resistència francesa. Malgrat els perills als quals s’exposa, la Claire aprèn a estimar la bellesa de la Ciutat de les Llums amb la companyia d’en Thomas Grey, un misteriós britànic antinazi. Però la traïció la força a fugir una vegada més, aquesta vegada per salvar l’home que estima i tot allò en què creu. I la Claire desitja amb tot el seu cor viure prou temps per veure, almenys un cop més, el seu estimat París…


La febre

Sol en una habitació d’hotel en un país submergit en la misèria, un home està insomne i malalt. L’endemà al matí hi haurà una execució política a la plaça de davant de la seva finestra. Durant aquesta nit agonitzant, rumia sobre la seva pròpia responsabilitat en la desesperada situació dels pobres i dels oprimits, i al final decidirà que fins i tot els ben intencionats són culpables si no emprenen cap acció. Amb tot, aquesta determinació ve acompanyada per la dolorosa comprensió que ell no pot, de fet, tenir el coratge de fer aquest pas endavant.


Santa Joana

Una jove Joana d’Arc —«La donzella d’Orleans»— arriba a palau a França per veure el Dofí Rei de França i és nomenada per encapçalar l’exèrcit francès. Després de guanyar moltes batalles ja no se la necessita i aviat es pensa en ella com a bruixa. Finalitzada la contesa va haver d’afrontar el judici de la Inquisició.


L’àngel

El context històric i geogràfic d’aquests relats, acompanyat d’una redacció excel·lent, atrapen el lector, que és traslladat a èpoques anteriors o a llocs exòtics, on viu aventures militars o esdeveniments històrics, sempre narrats des de la perspectiva romàntica de l’autor. En les dues primeres narracions d’aquest recull, «L’àngel» i «L’organista de Poniklo», dues petites joies per la concisió i el despullament amb què estan escrites, Sienkiewicz ens situa en l’ambient rural del seu país natal, en un estil dramàtic, no exempt d’humor.


Bàrtek el vencedor

Militant sempre en el bàndol del nacionalisme polonès, la situació política del seu país aflora en moltes de les narracions i novel·les que Sienkiewicz va escriure, de les quals n’és un exemple Bàrtek el vencedor, en què Sienkiewicz explica la victòria alemanya sobre Napoleó III durant la guerra Franco-prussiana (1870-1871) en un text ple d’ironia. A través de Bàrtek, l’autor remarca la contradicció dels soldats polonesos que van participar en la contesa, en la qual la victòria dels germànics sobre els francesos va reforçar el domini d’Alemanya sobre Polònia, una paràbola aplicable a qualsevol poble colonitzat.


Catalunya contra Castella

Jaume Vicens Vives va afirmar que «la millor interpretació del moviment catalanista es troba avui a les pàgines d’Anton Sieberer: Katalonien gegen Kastilien (1936)». En l’anàlisi sociopolítica de la situació de Catalunya i d’Espanya als anys 20 i 30 es comprova a bastament la seva agudesa i un coneixement molt directe de la realitat. Anton Sieberer té la virtut, molt escassa, d’exposar allò que veu, des de fora, amb una mirada antropològica gairebé lliure de prejudicis, de forma planera i amb una gran sinceritat. L’autor va entrevistar-se amb gent molt significativa del catalanisme, cosa que li va permetre documentar-se i formar-se una opinió de primera mà.


Contracte indefinit

Un home intenta descobrir perquè l’empresa l’ha enviat a un balneari i quina missió li ha estat encomanada. Una pregunta que, al no trobar-li cap resposta, el farà entrar en un estat profund de depressió.


Balzac i la petita modista xinesa

El 1971, com molts milions de joves xinesos en aquells anys, dos presumptes intel·lectuals de ciutat són enviats al camp perquè els camperols pobres els «reeduquin». Tenen disset i divuit anys, i el seu destí és un poble perdut al capdamunt d’una muntanya remota. Allà, en efecte, viuran un capítol decisiu en la seva educació; però serà sobretot gràcies a l’amistat de la Petita Modista i, sobretot, gràcies a una maleta plena de llibres prohibits.


Lladre d’ànimes

Þóra, una advocada de Reykjavík, és requerida per Jónas, un antic client seu, per investigar una sèrie d’estranys successos, relacionats amb el món del sobrenatural que semblen estar afectant al complex hoteler de teràpies alternatives del que ell és propietari en Snæfellsnes. Per complicar més les coses, el mateix dia de l’arribada de Þóra, Birna, l’arquitecta a la qual Jónas havia encarregat l’ampliació d’un ala de l’hotel, apareix brutalment assassinada, convertint inesperadament en un escenari sagnant el que semblava estar destinat a ser un lloc de repòs i tranquil·litat. Quan la policia inicia les recerques, un dels principals sospitosos resulta ser el propi Jónas. Convençuda de la innocència del seu client, Þóra tractarà de desentranyar la misteriosa mort de Birna i d’esbrinar si té alguna relació amb els relats de misterioses aparicions que circulen entre els empleats i clients de l’hotel. Als pocs dies, un nou assassinat torna a commocionar a tots. A poc a poc, i amb una gran minuciositat, Þóra, amb la inestimable ajuda del seu company Matthew, anirà reunint les peces d’un extraordinari trencaclosques que li porta a reconstruir la història dels antics propietaris de les terres on està situat l’hotel, en que el seu passat s’oculta un terrible secret, que algú sembla molt interessat a ocultar. Però l’ombra dels antics pecats pot arribar fins al present, i el plor d’un nen sembla assenyalar el camí.


L’home dins el laberint

Durant el frustrat intent de contacte amb els habitants de Beta Hydri IV, el diplomàtic Muller va quedar marcat amb un estigma que provoca que cap dels seus congèneres humans toleri la seva presència. Aïllat, mort en vida, decideix exiliar-se a Lemnos, un planeta conegut pels horrors, reals i imaginaris, que alberga el seu laberint, construït temps enrere per una antiga raça intel·ligent. Ara la Terra tremola sota l’amenaça d’un nou perill extraterrestre, i només Muller pot salvar els humans. S’envia una expedició a buscar-lo al mortal laberint de Lemnos, però acceptarà Muller arriscar la seva vida per una raça que ja el va repudiar un cop? Aquesta novel·la commovedora és una mostra del valors de la ciència-ficció de l’època més brillant: l’instint de l’aventura, la seducció per la meravella, la imaginació i l’especulació científica, alhora que una greu reflexió sobre la condició humana. Una obra de les que creen addició.


La salvatge

Dorothy –catorze anys, cabells vermells, cara pigada— irromp a la vida de Joaquim Simon –un sexagenari ric i divorciat–, que decideix convertir aquella «salvatge» vinguda d’Amèrica en una noia modèlica i perfecta segons els seus ideals maçònics. La relació que s’estableix entre protector i protegida seguirà un procés ascendent d’interdependència afectiva i domini vital que desembocarà en una pèrdua d’identitat per part d’ella i en un amor obsessiu i possessiu per part d’ell. La nova casa de Dorothy –ara Dolores– esdevindrà una autèntica presó on una estranya mena de vida i d’horror s’anirà imposant sense compassió. La salvatge (Elegia de Dolores Mendoza), guanyadora del Premi Sant Jordi de Novel·la 1993, mostra de nou la capacitat d’Isabel-Clara Simó per crear una història que captiva el lector des de la primera pàgina, aquest cop a partir d’una original i crua recreació del mite de Pigmalió.


Mar, gel i cel

L’Antarctic Circumnavigation Expedition (ACE), formada per científics de trenta països i sis continents, s’estableix com la primera expedició científica que donarà la volta sencera a l’Antàrtida a bord del trencaglaç rus Akademik Treshnikov. Un dels científics que viatgen a bord és Rafel Simó, doctor en Química Ambiental i oceanògraf de l’Institut de Ciències del Mar de Barcelona, a més de pare, muntanyenc i escolta, que encapçala un dels equips del que defineix com una expedició històrica.


Catalunya contra Espanya

En els últims anys, dos governs d’un mateix estat, el català i l’espanyol, han protagonitzat un enfrontament sense precedents per un afer que ha esdevingut transcendent en matèria política, el de les seleccions esportives nacionals. Des de Madrid hi ha ordres estrictes perquè Catalunya no pugui tenir representació internacional en l’àmbit esportiu i d’això se n’ha fet raó d’estat. S’ha jugat brut contra l’esport català i les federacions d’un país, limitat també per les seves enormes contradiccions internes.


Blanc com la neu

Han passat més de tres mesos des de Vermell com la sang. Tothom pensa que la Lumikki Andersson és morta. Ella, que encara pateix les seqüeles del tret que va rebre, ha fugit a Praga, on actua com una jove «motxil·lera» més, en meitat d’una increïble onada de calor (cosa que resulta irònica: la Lumikki ve d’una Finlàndia atrapada en la pitjor onada de fred dels darrers anys). Un dia, en un cafè, una noia se li presenta i afirma ser la seva germanastra. La Lumikki es mostra escèptica, però sap que a la seva família hi ha molts secrets, i finalment la creu. Ràpidament es fan bones amigues, i poc a poc l’amiga l’anirà introduint en un món veritablement perillós: el de les sectes, al qual la Lumikki es veu arrossegada. Fins que un dia descobreix un terrible secret: els líders de la secta pretenen organitzar un suïcidi col·lectiu de tots els seus membres. I algú pensa obtenir grans beneficis de la massacre.


Vermell com la sang

La Lumikki Andersson té 17 anys, va a una escola d’art i no li agrada ficar-se en assumptes aliens. Però un dia troba a l’institut 500 euros de procedència dubtosa. Això la farà veure’s involucrada, sense desitjar-ho, en meitat d’una operació de bandes russes i estonianes de tràfic de drogues. Comença un joc de persecucions i fugides que acabarà portant-la a la mansió del llegendari criminal conegut com «Ós Polar». Tot, mentre la ciutat pateix l’hivern més fred en dècades. I res no brilla tan vermell contra la blanca neu como la sang…


Filosofia i escriptura

Què és la filosofia? En què consisteix l’exercici de filosofar? Quina funció hi tenen la paraula i l’escriptura? Si el diàleg i la comunicació orals són els instruments de la filosofia (com se sosté des de Plató), com és possible conservar-se fidel a aquest dir originari sense trair-lo en l’escriptura que el congela? Sini explora en aquest text (que és transcripció d’un seminari a Nàpols) la relació entre la paraula i la filosofia, entre la filosofia i la vida, i postula una filosofia que és camí, iniciació i hàbit ètic. Aquest llibre, que conserva la vivacitat de l’expressió oral, s’interroga sobre el paper de l’escriptura i dels lectors en l’època cibernètica, sobre la llibertat del subjecte reflexiu i sobre el lloc de la filosofia en el debat de les idees, sobre la vida i la creació.


On el foc no s’apaga

L’any 1923 va aparèixer un recull de contes signat per una escriptora anomenada May Sinclair, que va captivar la crítica i els lectors amb un estil extremament inquietant i torbador, que superava amb escreix tots els arquetips del gènere gòtic i les tradicionals històries de fantasmes. I és que als contes de May Sinclair els protagonistes experimenten un infern més aterridor que el dels retaules del judici final, perquè no hi cremen a foc viu, ni s’hi ofeguen, ni hi són torturats, sinó que, simplement, reviuen una vegada i una altra els seus malsons: enfrontar-se a una culpa que mai no podran expiar o, encara pitjor, a una vida tan summament grisa i anodina que, repetida tota l’eternitat, es converteix en la més terrible de les condemnes. Els contes de May Sinclair són, tal com va dir Borges, una lectura inajornable per als amants de la literatura sobrenatural. De fet, cap lector apassionat per la bona literatura no hauria de deixar passar aquesta oportunitat.


Un dia qualsevol

«És fascinant veure com els dies més quotidians es poden convertir en els més especials. Com hi ha dates que crèiem invisibles que recordarem la resta de la nostra vida. Com fets que podrien haver passat desapercebuts els explicarem fins a gastar-los durant anys. I sí, potser avui és aquest dia».Un dia qualsevol és un recull exhaustiu dels articles que Tatiana Sisquella va publicar des del desembre del 2010 fins al juny del 2013 al diari Ara.


L’home que es va esfumar

L’inspector Beck està a punt de començar les vacances quan, tot d’una, rep una trucada del seu cap. Alf Matsson, un periodista de renom, ha desaparegut de manera misteriosa. L’últim cop que va ser vist, Matsson era a Hongria, així que l’inspector Beck fa cap a Budapest per començar les investigacions. Un cop allà descobreix que està seguint una pista falsa. Beck sospita que es tracta d’un cas d’espionatge comunista, però, per què el segueix la policia i intenta persuadir-lo que no hi ha res d’estrany en la desaparició de Matsson? L’home que es va esfumar (1966) és el segon cas de l’inspector Martin Beck, una excepcional novel·la de suspens on cada peça encaixa a la perfecció.


Roseanna

Una tarda de juliol, apareix al llac de Vättern (Suècia) el cos sense vida d’una jove. Tres mesos després, l’únic que ha pogut esbrinar l’inspector Martin Beck és que la noia es deia Roseanna, que havia vingut de Lincoln (Nebraska) i que qualsevol dels vuitanta-cinc passatgers que viatjaven amb ella és sospitós d’assassinat. Gràcies als ambients recreats amb total versemblança, als seus personatges vívids i al domini dels autors per descriure amb tot luxe de detalls la investigació policíaca, Roseanna ha esdevingut, juntament amb tota la sèrie de l’inspector Beck, una obra mestra del suspens.


L’home que es va esfumar

L’inspector Beck està a punt de començar les vacances quan, tot d’una, rep una trucada del seu cap. Alf Matsson, un periodista de renom, ha desaparegut de manera misteriosa. L’últim cop que va ser vist, Matsson era a Hongria, així que l’inspector Beck fa cap a Budapest per començar les investigacions. Un cop allà descobreix que està seguint una pista falsa. Beck sospita que es tracta d’un cas d’espionatge comunista, però, per què el segueix la policia i intenta persuadir-lo que no hi ha res d’estrany en la desaparició de Matsson?


El policia que riu

A la ciutat d’Estocolm, una nit plujosa del mes de novembre, quan ja falta poc per a les esplendoroses festes de Nadal, algú dispara al conductor d’un autobús públic i a vuit passatgers que hi viatgen dins. Una de les víctimes és un jove policia de l’equip de l’inspector Beck. Ben aviat, la policia sospita que es tracta d’un assassí en massa. Però… és només una mera coincidència el fet que un dels morts sigui un policia fora de servei? És que era al lloc equivocat, en el moment equivocat? La investigació quedarà tancada fins que la matança es relaciona amb un antic cas sense resoldre: l’assassinat d’una prostituta portuguesa que el subinspector mort estava revisant pel seu compte.


L’home del balcó

Als pacífics parcs d’Estocolm, algú comença a assassinar nenes innocents després d’abusar-ne. Els ciutadans estan preocupats i temorosos. L’inspector de policia Martin Beck té dos testimonis: un insensible malfactor que no pensa parlar i un nen de tres anys que no pot dir gaire res. L’abnegat treball de la policia sembla que no condueix enlloc, i cada dia que passa augmenta la probabilitat que es cometi un altre assassinat. Tot d’una, l’inspector Beck recorda alguna cosa que va saber o sentir per casualitat. Aquest tercer llibre de la sèrie d’en Martin Beck va ser escrit l’any 1967 i és un thriller de ritme implacable, que barreja el més inhumà dels crims amb la humanitat dels homes que l’han de resoldre. La perseverança, la frustració i l’horror s’entrellacen en una labor policial tan commovedora i creïble com captivadora.


El cotxe de bombers que va desaparèixer

En Gunvald Larsson observava el llòbrec apartament d’Estocolm d’un home sota vigilància policial. Va mirar el seu rellotge: mig quart de dotze de la nit. Va badallar i va aixecar els braços per colpejar-se el cos i entrar en calor. En el mateix moment l’edifici va explotar i varen morir almenys tres persones en l’incendi. L’inspector en cap Martin Beck i els seus homes no sospitaven que es tractés d’un incendi provocat ni d’un crim, fins que no varen descobrir una circumstància molt peculiar i varen establir un lligam entre l’explosió i un suïcidi comès el mateix dia. El suïcida havia deixat una nota críptica amb tan sols dues paraules: Martin Beck. El cotxe de bombers que va desaparèixer il·lustra perfectament la idea que la solució dels casos d’homicidi no s’aconsegueix solament amb una sèrie de proves, aportades per un detectiu conscienciós i metòdic, sinó que calen també algunes guspires d’intuïció.


¿Qui ho ha fet?

Sota el nom de ¿Qui ho ha fet? s’apleguen una vintena de relats de misteri en els quals l’autor no diu qui és el culpable. El lector haurà de fer de detectiu i esbrinar-ho pel seu compte. Si no se’n surt, haurà de mirar el final del llibre per poder llegir la solució dels enigmes d’aquests relats d’intriga.


Assassinat al Savoy

A en Martin Beck se li planteja un cas complex i delicat. En Viktor Palmgren és un magnat suec de qui es coneixen molts negocis legals i se n’hi suposen d’altres, més subterranis i de moralitat dubtosa, que li proporcionen grans beneficis. La seva immensa riquesa l’ha convertit en un mite. Un dia, en el decurs d’un sopar a l’hotel Savoy, a Malmö, algú li dispara al cap. Les connotacions polítiques i econòmiques d’aquest crim exigeixen una investigació meticulosa en què el policia ha d’anar amb peus de plom. Ningú és capaç de descriure el criminal i l’anàlisi balística no aclareix res. El policia s’haurà d’enfrontar, a més, a una pregunta per a la qual els mètodes detectivescos no tenen resposta: pot ser just, un crim? En Martin Beck és el cap de la Brigada d’homicidis d’Estocolm, però ara haurà d’anar a ajudar el seu amic, l’inspector en cap Per Månsson, de Malmö, i treballaran junts per resoldre el cas.


A Grand Central Station em vaig asseure i vaig plorar

Aquesta és la crònica d’una passió portada al límit: la que va viure la jove escriptora canadenca Elizabeth Smart pel poeta anglès George Barker, un home casat del qual ella es va enamorar a través dels seus versos, sense conèixer-lo personalment. Després de mantenir-hi una relació per carta, va convertir-se en la seva amant i en mare de tres fills seus. Amb un llenguatge prodigiós, ple d’imatges tan originals com trasbalsadores, la novel·la narra el seu enamorament addictiu per Barker, amb qui estableix una relació que esdevé quasi una experiència mística. Escrita als anys quaranta, l’obra de Smart és també el retrat d’una època marcada per la intransigència i el puritanisme, que contribueixen a precipitar el seu amor al fracàs.


Història de Catalunya

L’obra del professor Sobrequés acosta el passat català, des de la prehistòria fins ara, als catalans sense excepció i a aquells forasters que, quan visitin Catalunya, vulguin tenir un coneixement general del que ha estat aquest país al llarg dels seus milers d’anys d’existència. Aquesta breu història té com a objectiu presentar com es va configurar una nació dotada d’un Estat propi, que va tenir un paper destacat a Europa durant segles. I, també, explicar de quina manera aquest Estat va ser agredit al llarg de dos segles fins a ser destruït l’11 de setembre de 1714 i la posterior lluita dels catalans per renéixer de les cendres i recuperar el seu lloc en la història.


L’amic andalús

La Sophie Brinkmann és una infermera vídua i mare soltera que du una vida grisa i avorrida quan coneix l’Héctor Guzmán, un individu discret i seductor, que l’acull amb naturalitat dins la seva família. Però aviat la Sophie descobrirà que, darrere les bones maneres, l’Héctor amaga un personatge sinistre. És el cap d’una xarxa criminal d’abast internacional que té vincles amb el tràfic d’armes i de drogues. Tot d’una, els interessos de l’Héctor es veuen amenaçats per un grup organitzat que no s’atura davant de res ni de ningú. Comença aleshores una guerra per protegir el que cadascú considera que és seu. Sense voler, la Sophie es troba al bell mig del conflicte i, quan el seu fill esdevé un peça d’aquest joc violent, haurà de concentrar tots els esforços a protegir la família. Però a qui pots recórrer quan els bons són els dolents i els dolents són els bons? En qui confies quan tothom vol ser amic teu? Com tries un bàndol quan no saps qui participa en el joc?


L’amic andalús


Els dics

Aquesta és l’Ada. Aquest és el gorjablanc. Aquest és en Loki, i aquesta és la terra fosca, com una boca oberta. Aquest és en Vicenç de Can Ballador preguntant-li a l’Ada si encara no se l’ha fotut. Aquesta és la Jèssica S. en el seu racó d’Anglaterra rural i aquest és el pare Ballador dins d’un tractor. Aquest és en Tripi, i aquests són els silurs del pantà de Sau nedant a les fosques, i la vaca Samantha i els porc senglars amagats. Aquests són els dics. I aquestes són les paraules, i les històries, i els contes, i les coses que una escriu, que una explica, que una diu o escolta o pensa o sap o sent o inventa o pren, com un riu d’aigua ràpida, freda i molla.


Oriol Junqueras. Fins que siguem lliures

Oriol Junqueras i Carles Puigdemont van ser els principals artífexs institucionals de l’èpica col·lectiva que protagonitzàrem l’1 d’octubre. De vegades, amb una encomiable determinació; d’altres, a empentes i rodolons. La pressió política i mediàtica de l’Estat va ser asfixiant, i si el Govern de Catalunya no va cedir i va impulsar el referèndum, va ser, sobretot, perquè president i vicepresident van anar-hi plegats. Avui, un és a la presó i l’altre a l’exili. No són els únics injustament privats de llibertat. Aquesta obra narra, analitza i contextualitza, des de la perspectiva del nucli de col·laboradors més íntim del vicepresident Oriol Junqueras, el rerefons que va determinar les dures decisions de la tardor catalana: la precipitació del 20-S, la celebració del referèndum, el desconcert posterior a la proclamació de la República, l’ingrés en centres penitenciaris dels presos polítics, l’aplicació del 155, l’estratègia d’ERC per eixamplar la base de l’independentisme, la celebració de les eleccions del 21-D i els entrebancs per configurar un nou Govern. Però, més enllà del relat apassionat i de la informació inèdita d’aquest període transcendental, hi ha la voluntat manifesta de reivindicar i fer justícia a la figura i el treball d’Oriol Junqueras. Un llibre que vol ser també un homenatge i un nou clam per exigir el seu alliberament.


Un fantasma anomenat…

¿Què pensaries, tu, si un bon dia trobessis a la teva màquina d’escriure una nota signada per un fantasma? Aquesta història, tan verídica com que hi ha fantasmes, ens narra les aventures d’en Galderic, un cavaller poeta que va morir en un duel tot maleint el noble que el matava i que, a més, li havia pres l’estimada.


Un crim imperfecte

L’Eduard i el Borja són bessons, no s’assemblen de res i fa quinze anys que no es veuen. Tot i amb això, decideixen associar-se per muntar una agència d’assessorament ben peculiar. En Lluís Font, diputat i aspirant a la presidència de la Generalitat, els demana que investiguin un misteriós retrat a l’oli de la seva dona. Tot i que no tenen cap experiència com a detectius, els germans accepten el cas, sense imaginar que la seva incompetència els portarà enfrontar-se a un assassinat estrany i refinat que té com a principals sospitosos certs membres de les classes benestants barcelonines.


Drecera al paradís

Marina Dolç, una coneguda escriptora de best-sellers és assassinada a l’hotel Ritz de Barcelona en les mateixes circumstàncies que la protagonista de la novel·la amb la qual acaba de guanyar un important premi. Aquella mateixa nit els Mossos s’afanyen a detenir el qui sembla el principal sospitós, l’Amadeu Cabestany, un escriptor torturat i frustrat que ha quedat finalista, però que només compta amb un curiós testimoni de càrrec: un traductor absent amb greus problemes de consciència.L’agent de l’Amadeu, però, està resolta a demostrar la innocència del seu representat i per això demanarà ajut al Borja i l’Eduard, dos germans bessons que han fet de la picaresca el seu ofici i que de tant en tant fan de detectius improvisats al servei de les classes altes. Peixos fora de l’aigua, les delicades situacions que viuran en el si de la societat literària barcelonina els obligaran a desplegar tot el seu enginy per resoldre un cas que gradualment es va complicant.Despietada i divertida, Drecera al paradís és un sàtira sobre el món literari. Com ja va fer a un Un crim imperfecte (premi Brigada 21), Teresa Solana combina l’humor i la novel·la negra per dibuixar un retrat crític de la societat contemporània, en aquest cas amb els escriptors com a protagonistes.


Negres tempestes

Negres tempestes, o Norma Forester i família. Perquè així es podrien titular també els aventis protagonitzats per aquesta sotsinspectora dels Mossos d’Esquadra que va decidir abandonar l’antropologia per dedicar-se a resoldre crims. Néta d’un brigadista executat en acabar la Guerra Civil, la Norma està casada amb un metge forense. Té una filla okupa, un ex homosexual, una mare hippy i una tieta que és monja al Monestir de Pedralbes, i tots plegats formen una colla francament curiosa i no sempre ben avinguda. La notícia de l’assassinat d’un catedràtic d’història la nit de Tots Sants els sorprèn en plena celebració, i la Norma i el seu marit Octavi han d’abandonar el sopar familiar per ocupar-se del cas. La investigació portarà la Norma i el seu company Gabriel a relacionar l’homicidi amb un altre comès dues setmanes abans i els posarà sobre la pista d’un manuscrit desaparegut en què es relata la misèria moral i material de la postguerra. Amb Negres tempestes, Teresa Solana ens ofereix un relat vibrant, divertit i llegidor. La novel·la guanyadora del III Premi Crims de Tinta reflexiona sobre el pes del passat en el present, amb uns personatges carregats d’història que es pregunten sobre el sentit i l’abast de reobrir velles ferides per restaurar la dignitat de les víctimes del franquisme i les conseqüències de l’oblit.


Campanades de boda

L’aparició dels maldestres germans bessons detectius Borja i Eduard a Un crim imperfecte va suposar una renovació de la novel·la negra en català. Amb el mateix humor i intel·ligència i reivindicant la llengua del carrer, en aquesta nova aventura Teresa Solana ens presenta la Barcelona actual. Una ciutat en crisi i plena de turistes que està a punt de convertir-se en l’escenari perfecte del casament d’una rica hereva de Manhattan amb un jove metge de Puigcerdà. Uns mesos abans, els glamurosos pares de la núvia arriben a Barcelona amb el seu jet privat per conèixer els consogres. Però durant la visita un d’ells mor enverinat. Les connexions del Borja amb la jet set fan que ell i l’Eduard acabin involucrats en la investigació del cas.


Matèria grisa

Un mafiós illetrat que vol desviar els ingressos a Panamà; un assassinat a boca de canó el dia d’un concert de Beyoncé; una jubilada que compensa la precarietat llogant part del seu pis a turistes; una intèrpret neorural amb clients de sang freda i gallet calent; una habitual de les nits del Liceu amb un trist historial familiar de morts accidentals… Escenes quotidianes que descriuen realitats versemblants: una proximitat que fa por. Personatges que circulen d’un relat a un altre, vasos comunicants que embolcallen un conjunt de narracions que incideixen en l’actualitat com un ganivet en un cos desprevingut, com una bala que ningú no sap d’on ha sortit.


Els catalans a les guerres del món

L’esperit de resistència d’un poble, el caràcter bel·licós dels catalans. Una aproximació fascinant i rigorosa a la participació de Catalunya a les guerres del món al llarg de la història, des de l’expedició contra el califat de Còrdova de l’any 1010 fins a la guerra dels Balcans dels anys 1991 al 1995. La presència bèl·lica dels catalans al món ha estat constant, tot i que mai fins ara havia estat prou documentada. Amb Els catalans a les guerres del món, els historiadors Josep Maria Solé i Sabaté i Eduard Puigventós López posen sobre la taula amb tots els detalls a l’abast —molts dels quals són arguments inèdits, textos sense ressenyar o dades mai publicades— una realitat sovint menystinguda: el poble català és d’esperit combatiu, indòcil i rebel i ha estat protagonista de moltes de les guerres que han marcat el transcurs de la història.


Si no puc volar

L’Ànnia té gairebé quaranta anys, és periodista, però treballa passejant els gossos d’un grup de veïnes pijes. S’està engreixant a marxes forçades i continua portant calces amb dibuixets com quan era adolescent. La seva vida és un desgavell. Després de divorciar-se a causa dels seus problemes d’infertilitat, s’instal·la a casa del seu avi; l’únic home amb qui realment pot conviure. En una de les caixes del trasllat descobreix un secret molt ben guardat: la mentida més gran que el seu exmarit li havia amagat. El retrobament amb el seu millor amic Max, que ha tornat de Londres per passar uns dies, capgira del tot la seva existència.


Instint de supervivència

La Raquel vol aconseguir els diners de la família del Francesc, que fa temps se li van escapar, i torna a la seva vida enamorant-lo, i a la casa familiar, infiltrant un talp que tingui cura de la seva mare, la Maria, per descobrir quin secret amaguen que els permet viure a un ritme ple de luxes. Però la Maria no és la vella desvalguda que la Raquel creu, i accepta el repte amb ganes de venjança.Sense feina, sense diners, amb dos fills i sola, la Sofia es veu atrapada en un present sense futur, i l’única sortida que troba passa per suïcidar-se.Instint de supervivència és un joc psicològic de manipulacions on no et pots fiar de ningú, i on totes les peces del tauler amaguen interessos foscos que les poden fer sortir malparades.


En Jaume el Conqueridor

Rara obra de teatre amb caràcter eròtic, escatològica, irreverent… En Jaume el Conqueridor, l’obra més popular de Frederic Soler «Pitarra», és una actualíssima sàtira aplicable a moltes monarquies tant pel que fa als trulls de baixos, com a la fal·lera de matar moros. L’obra parteix de la llegenda popular que diu que quan Jaume I entrà a la Ciutat de Mallorca, el primer que va fer va ésser donar pel cul al rei moro.


Lo Ferrer de Tall

Lo Ferrer de Tall és un drama històric de Frederic Soler estrenat al Teatre Romea el 16 d’abril de 1874. Se l’ha considerat com una mostra de l’adaptació a la dramatúrgia catalana dels característics drames d’honor castellans, però tot i que les similituds amb obres de Pedro Calderón de la Barca i Lope de Vega hi són ben evidents, no es pot desvincular en general de la resta de la producció de Soler d’aquells anys. El tema clàssic de la defensa de l’honor de la noia enfront del noble seductor que abusa de la confiança del súbdit lleial es combina aquí amb la història d’amor entre la protagonista i el patge del baró que es penedeix del pla del seu senyor i s’enamora de la noia, però el baró l’amenaça d’actuar contra la seva família si ell no l’ajuda a raptar Rosa.


El vent del bosc

Una nova edició de «Nou somnis» amb vuit relats més, afegits, que reflecteixen l’essència de la humanitat que desprèn el Nadal.


El vestit més bell

Dividit en 8 parts, la primera d’elles recull catorze relats curts de ficció en els quals la nuesa hi juga un paper que va des del matís fins a l’essència. La resta és un recull d’articles i poesies que expliquen el sentit que la nuesa a la natura té per l’autor; un sentit nu de militàncies i obert a qualsevol persona sense necessitat de pertinença a cap grup i sense que sigui necessari que segueixi cap doctrina, filosofia o ideologia.


Els vells amics

Cinc estudiants de Belles Arts viatgen a París per visitar la gran exposició que es va fer sobre Gauguin al Grand Palais a fi nals dels anys vuitanta. Aquell viatge, de només quatre dies, els durarà tota la vida. En Marc, la Lídia, en Mateu, l?Ada i en Santi teixiran, a partir d?aleshores, una amistat que sembla indestructible i que els mantindrà ancorats als vells temps, als anys dels grans anhels. Els protagonistes, però, entendran aviat que tan difícil és mantenir-se fidel a la vocació artística com renunciar-hi. I la vida, que cada vegada es torna més exigent, acabarà posant-los a prova. A Els vells amics Sílvia Soler s?endinsa en l?apassionant aventura que suposa la recerca del sentit de la vida i ens mostra per què l?amistat és un valor que cal preservar per sempre.De vegades pensava que potser, en realitat, ja no érem amics, però que estàvem sentimentalment lligats a aquella amistat que, durant anys, ens havia sostingut. Potser ja no estàvem pendents els uns dels altres, però ens negàvem a deixar de veure?ns com un conjunt. Era com si, quan érem joves, un artista fabulós ens hagués immortalitzat en un retrat de grup i tots estiguéssim enamorats d?aquella pintura.


El fibló

Era possible que aquella casa, a la qual havíem anat a parar els meus germans i jo arrossegant l’ànima i que havíem trobat tan deteriorada, com un espectre del que un dia havia estat… era possible que guardés l’ànima de les coses bones del passat que s’esborrava, l’essència dels anys lluminosos, que ens connectés amb un batec latent que encara érem a temps de recuperar?


39 + 1

Si al vostre pastís d’aniversari hi ha hagut recentment o hi haurà, molt aviat, 39+1 espelmes, aquest és el vostre llibre. La seva protagonista és una dona amb una feina apassionant, tres fills —un adolescent i dues nenes petites—, un ex-marit i un marit, sogres, pares i germans, amigues íntimes, uns quilos i unes arrugues de més i molt de sentit de l’humor. L’Ília odia el carnaval i els consells de l’esthéticienne, li encanta anar de compres i xafardejar amb les amigues, i s’estressa amb les festes de Nadal i les visites al ginecòleg. En canvi, li importa un rave no saber fer croquetes.


L’art de ser escoltat per trenta adolescents alhora

Opinions, idees, pensaments, estratègies, actituds, relacionades amb l’apassionant feina de fer atractiu tot allò que cal aprendre a l’escola. Estratègies per aconseguir que les classes siguin tranquil·les i apassionants. Un cant a l’amor i al profund respecte que hem de sentir pels més joves.


Una família fora de sèrie

L’Oriol i la Maria ja no són joves i tenen un passat, i uns fills i unes exparelles i unes famílies que tenen les seves peculiaritats. I malgrat tot, estan disposats a crear una família. Serà una família XXL, diferent i extraordinària, una família fora de sèrie. Per aconseguir aquest objectiu, la parella protagonista compta amb la inesperada intromissió de la tia Antigua, que decideix intervenir en el futur de la seva neboda més moderna i descreguda. L’herència d’aquesta vella parenta alterarà la ja per si mateixa complicada vida de l’Oriol i la Maria, encara que, ja se sap, al final l’amor sempre triomfa...


Un any i mig

«Centenars de minúscules hostilitats matrimonials. Segons quins dies, mira enrere i veu això: centenars de minúscules hostilitats matrimonials. Silencis petits i molestos com pedres a dins la sabata i mirades de reüll, fulminants o desdenyoses; abraçades d’esma, petons sense ganes, holes desmenjats, adéus sense pena». Desafiant la frase cèlebre de «Totes les famílies felices s’assemblen. Cada família dissortada ho és a la seva manera», Un any i mig és el retrat d’una família normal, força feliç i sens dubte representativa d’una societat en crisi. Amb la capacitat de descripció minuciosa i la precisió artesanal a l’hora de dibuixar els sentiments a què ens té acostumats, el talent narratiu de Sílvia Soler fa un salt en aquesta novel·la i es manifesta amb una potència inusual.


Allò que va passar a Cardós

Un guàrdia civil és assassinat a la vall de Cardós una nit de neu del 1965. Les causes i les conseqüències del crim travessen un territori sacsejat per les obres d’un gran complex hidroelèctric. Milers de treballadors excaven quilòmetres de galeries subterrànies, pous verticals i centrals invisibles des de l’exterior. La vida dels habitants de la vall es transforma. S’hi respiren aires nous, la guerra queda lluny, arriben la televisió, el sis-cents, el turisme, el twist i el biquini. Com buscadors d’or, una corrua de persones acut a Cardós a la recerca d’una feina. S’allotgen en campaments i pobles, des del pla fins als llacs més alts, i les seves històries d’emigració i desarrelament, d’amor i de lluita s’encreuen les unes amb les altres. Hi ha conflictes de convivència, prosperitat econòmica, accidents de treball, corrupteles i el rerefons permanent de la dictadura. Un assassinat ho lliga tot.


L'home de la maleta

Un antic músic d'orquestres de ball decideix, en quedar-se vidu, vendre el pis, fer la maleta i viure un mes a casa de cada una de les seves tres filles. Tot i ser un gat vell que n'ha vist de mil colors, l'home se sent descol·locat davant d'unes filles que no són pas com voldria, d'uns néts internautes que tenen més d'un pare, d'uns models de família que no entén i, en definitiva, davant d'un món que va massa de pressa. Però, en comptes de fer un drama de la seva perplexitat, mira al seu voltant amb uns ulls burletes i les seves reaccions generen moments de comicitat. La novel·la combina l'emoció d'uns personatges de carn i ossos amb la mirada càustica i humorística del protagonista sobre el món d'avui i el nostre dia a dia. Finalment, les incògnites i les mancances de la infantesa de l'antic músic afloraran amb una força inesperada.


Un dia d’Ivan Deníssovitx

Aquest llibre, de caire autobiogràfic, és un dels més coneguts i també més esgarrifosos testimonis de la crueltat que van patir milions de deportats als camps de treball soviètics. Les terribles condicions de vida i les vexacions són descrites amb detall. El protagonista, Ivan Deníssovitx «Xúkhov», porta tancat vuit anys d’una condemna de deu en un camp de treball situat en algun lloc de l’estepa siberiana acusat de «traïció a la pàtria». Aquest és el relat d’un dels seus dies al Gulag.


Que l’oblidis, li diem

Recull de sis contes penetrants, que exposen les relacions humanes amb una claredat esfereïdora. Clara Soley descriu amb lucidesa les maneres precàries de construir sentit de diversos personatges, com es resisteixen als embats del no-res i del dolor, amb l’amor, l’amistat o l’exercici del poder, en un univers que acull al mateix temps l’infern i el paradís.


Nifades

A Nifades tota una combinació d’elements simbòlics, psicològics, eròtics i sàdics fan penetrar el lector en un món de creació a vegades al·lucinant: els personatges narren en primera persona la seva participació en un món de corrupció en el qual es desenvolupen. Potser Nifades, Jareh, Tareh, Iosef i Aziba, els protagonistes, són embolcallats pel fatalisme d’una maledicció sense saber-ho. Una maledicció imposada. Nifades no és cap dona determinada d’una moderna o antiga concepció; és solament la femella que podria ser esposa i mare. Hom podrà dir, quan s’adoni de la perversitat de Nifades, que Sonntag és un misogin, però cal que entenguem aquesta dona dins el seu entorn. I el mateix és vàlid per a Jareh, personatge més espartà que actual i que serveix a la perfecció els propòsits de desmitificació del novel·lista, i per al protagonista, Iosef, que és l’home que en un moment donat lluita contra la corrupció a què el predestinen les circumstàncies.


No tornarem mai més

Aquesta novel·la ens presenta, en dos moments cronològics distanciats (uns dies d’estiu de 1970 i el cap d’any del 2000), el salt de la joventut a l’edat adulta. Sota la despreocupació aparent d’uns joves que compleixen el tràmit de les milícies universitàries a Castillejos, s’hi teixeix una història d’amistat, de lleialtats i de traïció. Gràcies a un hàbil joc de perspectives, el lector recompondrà una història que semblava conclusa. L’acció tornarà on els personatges havien afirmat mil vegades que no tornarien mai més. El pas del temps haurà modificat el paisatge i els protagonistes hauran adquirit la densitat i el gruix que només dóna el transcurs dels anys. Solsona se’ns presenta en aquesta nova obra com un mestre en els dos registres que han fet d’ell una veu ineludible en el panorama de la nova narrativa catalana: el to àcid de DG i l’íntim de Les hores detingudes.


Els silencis de la Boca de la Mina

titol.xhtml


El Club dels Caps Rapats

Aquest nom se’l va guanyar entre els grups que, com ell, freqüentaven els túnels del metro i els murs de la perifèria urbana. De les parets de carrer als temples de l’art hi ha només un pas, però també hi ha molts pots de grafit deixats pel camí i un grapat d’històries que el lliguen a la Rebecca. Si als setze anys, el Nappi no s’hagués rapat el cap i una matinada no hagués anat a les vies del tren amb el seu gos, el Tag, un pastor alemany ensinistrat per ell mateix, potser moltes de les coses que li van passar no haurien passat.


Botxan

Botxan, que en japonès equival a «senyoret», és una de les novel·les més populars del Japó. Lúcida, còmica i singular, Sôseki hi descriu la trobada —o topada— entre un jove mestre de Tòquio i una escola de l’illa de Shikoku, al sud del Japó, a la qual és destinat. Alumnes i companys no gaire recomanables posen a prova la franca ingenuïtat del nouvingut, el «senyoret» de la capital, un personatge inoblidable. La novel·la és una autèntica festa per als que els agrada divertir-se llegint i alhora una oportunitat per aprofundir en el coneixement de la natura humana. I Botxan és un dels grans herois còmics del segle XX, al costat de figures tan memorables com el bon soldat Svejk, Josef K., Ferdinand Bardamu o Jeeves.


Viatge al país dels lacets

Us imagineu la selva que hi devia haver en el mesolític on ara hi ha el Passeig de Gràcia de Barcelona? I la tartera que calia grimpar per arribar al peu de la talaia del Tibidabo? Aquesta és, doncs, la situació en emprendre aquest viatge al país dels lacets. La Bora, en Piru i els seus amics són els protagonistes de l’aventura dels més primitius nois i noies barcelonins, molt abans que els laietans entrin a les pàgines de la prehistòria de la ciutat.


El cas del marquès desaparegut

Quan l’Enola Holmes, germana petita del detectiu Sherlock Holmes, descobreix que la seva mare ha desaparegut, decideix viatjar a Londres per intentar trobar-la. Però res no la pot preparar per a allò que l’espera. Perquè quan arriba a la capital es veu involucrada en el segrest d’un jove marquès, mentre fuig d’assassins i intenta eludir els seus intel·ligents germans grans, que pretenen portar-la a un internat. Enmig de tot aquest caos, podrà l’Enola desxifrar els enigmes i les pistes i trobar la seva mare?


Qui mana

Bennet era l’amo absolut, però discutit, d’un imperi criminal que feia la seva llei, i algú no hi devia estar conforme, perquè un bon dia el trobaren mort, assassinat, a casa seva. Aleshores entra en escena el seu hereu, el Deep enigmàtic que vint-i-cinc anys enrera s’absentà de la ciutat per no haver de competir amb el seu amic. És un home dur, segur d’ell mateix, audaç, avesat a tota mena de situacions i que sap imposar-se per la sola força de la seva personalitat. Com ell diu: «Sóc al capdamunt. Si els mano que saltin, només pregunten fins a quina alçada, i si els dic que escupin només volen saber si l’escopinada ha de ser gaire grossa». Però això no evita que de vegades li escupin al damunt i que l’allisin a cops de peus. Ni que la policia la hi tingui jurada, naturalment. Ara que al final…, però el final és precisament aquest cop de puny emocional que ha convertit Spillane en l’autor predilecte de trenta-dos milions de lectors.


Trítons

«No hi ha meravella més gran que l’home». Amb aquestes paraules de Sòfocles, George Steiner clou aquest assaig original i penetrant en què, a manera d’un diàleg platònic, es transmuta en tres veus narratives: la del Músic, el Matemàtic i el Poeta. Tots tres tenen arguments per defensar la superioritat del seu llenguatge i mostrar-lo com l’expressió més universal o, fins i tot, la més genuïnament humana. El títol d’aquest llibre evoca la noció d’un interval musical d’una quarta de tres tons. El músic Jordi Savall, el matemàtic Cédric Villani i el poeta Adam Zagajewski s’han avingut a acompanyar la reflexió de George Steiner amb uns textos que ens parlen, també, de la grandesa dels seus propis llenguatges.


Proves i Tres paràboles

Proves i Tres paràboles es compon de tres relats breus i un de més extensió, en els quals Steiner fa parlar allò que se sol callar i investiga algun dels ressorts de l’ànima humana. «Proves» és la història d’un corrector, ex-militant comunista, que veu enfonsar-se al seu voltant els principis que considerava immutables. «Discs d’illa deserta» posa de manifest com l’absurd es pot presentar talment una intensa revelació, i després de la barroca anàlisi d’un trio en «La major» apareix la figura subversiva dels germans Marx; a «Nadal, Nadal», una dolça escena familiar es transforma lentament en un episodi sinistre. Finalment, «Un fragment de conversa» és una visió calidoscòpica sobre la difícil decisió d’Abraham que mostra el caràcter relatiu del coneixement i la nostra incapacitat per assimilar la figura de l’altre.


La perla

Basada en una llegenda mexicana, aquesta petita obra mestra de John Steinbeck (1902-1968) narra les peripècies d’un pobre pescador indígena que troba la perla més bella del món però és víctima de l’engany i de la pressió d’una societat materialista, molt diferent a la seva. No obstant això, el pescador, Kino, no renuncia a un món d’il·lusions que només els diners i la societat dels blancs li poden proporcionar, i aquesta paradoxa provoca el conflicte interior del personatge. Narrat amb un lirisme extrem, aquest relat commovedor, d’estudiada simplicitat, té un sentit al·legòric alliçonador: la saviesa comporta la pèrdua de la innocència i, com la mateixa perla, es gesta en el sofriment.


Homes i ratolins

Ambientada en la Gran depressió dels Estats Units d'Amèrica, Steinbeck aconsegueix que la història de dos treballadors temporers que somien tenir una granja pròpia tingui una transcendència insospitada. El dramàtic fracàs de les aspiracions de George i de Lennie, units per uns llaços d'amistat molt forts, no evidencia només la fragilitat dels somnis i el miratge de la terra promesa americana, sinó també l'amarga soledat que imposa una societat insolidària. La duresa de la història contrasta, però, amb la tendresa que demostren alguns personatges i amb la profunda humanitat amb què els tracta Steinbeck.


Els fets del rei Artús i els seus nobles cavallers és una refosa de les històries medievals de la Taula Rodona: la pujada al tron d’Artús i la seva victòria sobre els reis rebels, el poder de l’espasa Excàlibur, la màgia i les misterioses profecies de Merlí, les arts secretes de la fada Morgana, els amors de la reina Ginebra amb Lancelot del Llac, les aventures de cavallers singulars (Galvany, Ivain, Morholt, Perceval…) en un món prodigiós i ple de criatures meravelloses. Per convertir aquestes històries en una novel·la, John Steinbeck es va basar en Morte d’Arthur, una obra clàssica de la literatura anglesa que, prenent les fonts medievals com a base, narra les gestes del rei Artús i els cavallers de la Taula Rodona. El resultat és un magnífic relat que ha seduït milers de lectors arreu del món, atrets tant per la qualitat literària que aporta Steinbeck com per les emocions d’unes aventures plenes d’acció, amor, traïcions i coratge.


El secret de l’or que creix

Relat inclòs en el volum titulat The Burial of Rats, escrit abans de Dràcula, El secret de l’or que creix és un conte en el qual l’element macabre sorgeix sobtadament enmig d’una visió estrictament realista del baix món parisenc i el desenllaç, com el de les seves novel·les fantàstiques, és una dantesca persecució de malson.


Stalker, picnic a la vora del camí


Més important que la meta és el camí

Mossèn Teodor Suau, sacerdot de la diòcesi de Mallorca ben conegut per les seves publicacions i la seva activitat, fa en aquest volum una suggestiva relectura del mite d’Ulisses que dóna raó d’un dels elements sempre presents en tota experiència fonda d’humanitat: el Viatge. La consciència del fet que no som, sinó que ens anem fent. Que la meta no és tan decisiva com el camí. L’autor voldria que aquestes pàgines, escrites amb l’interès de connectar amb tanta gent de bona voluntat amb la qual comparteix la voluntat de viure apassionadament, fossin bones per transmetre amor a la humanitat, admiració per Jesucrist i ganes de deixar el món un poc millor de com ara el tenim.


Persona

La psicoterapeuta Sofia Zetterlund fa el seguiment de dos pacients difícils: Samuel Bai, un nen soldat de Sierra Leone, i Victoria Bergman, una dona greument traumatitzada des de la infantesa. Tots dos presenten símptomes similars de personalitat múltiple. En un tranquil parc al centre d’Estocolm, troben el cadàver desfigurat d’un jove d’origen estranger. La detectiu Jeanette Kihlberg serà l’encarregada de resoldre el cas i haurà de fer front a la mateixa pregunta que la seva col·lega Sofia: ¿quant de sofriment pot infligir un ésser humà a un altre abans de deixar de ser humà i convertir-se en un monstre?


La nina de Pequín

Amb la seva pròpia veu, Chun Sue es despulla pàgina rere pàgina de sentiments i de vivències en plena joventut cruel. Desesperada, busca tot allò que, segons ella, necessita per assolir la felicitat: l’amor, la llibertat, l’esperit punk, la vanitat del materialisme... En l’amor, es mostra impulsiva; es llença de cap a les flames de la passió, fins que arriba el desencant sobtat que la fa fugir de manera precipitada. Chun Sue insisteix en la recerca de la llibertat, i per això ha de pagar un preu: l’afecte dels grans. Els seus pares perden l’últim fil d’esperança que els quedava quan la seva filla decideix deixar els estudis i no tornar a casa. El món dels adults l’ha abandonada. Al cap i a la fi, Chun Sue és tan sols una nena que es desviu per les aventures noves. La societat adulta, freda i amb experiència de la vida, és incompatible amb la seva existència. La jove Chun Sue explica amb una sinceritat desesperada què significa ser jove avui a la Xina quan la formació que proporcionen les escoles o l'educació que donen els pares ja no serveixen per creure en un món millor. Enlluernada pels referents de la música punk i les promeses de llibertat, Chun Sue descobreix que el món dels adults és irreconciliable amb les seves aspiracions, i acaba pagant un preu altíssim per la seva rebel·lió. De resultes de la seva gosadia, Chun Sue té avui prohibit sortir de la Xina.


Trauma

Un home de negocis és brutalment assassinat. Jeanette Kihlberg prossegueix la seva investigació amb l’ajuda de la psicòloga Sofia Zetterlund. Però qui és, en realitat, Sofia Zetterlund? La investigació de Jeanette Kihlbergs sobre els macabres assassinats de nens a Estocolm queda temporalment aturada quan un important home de negocis apareix brutalment assassinat. Sembla que es tracta d’una venjança, però… per què? De què s’està venjant l’assassí? Sofia Zetterlund serà l’encarregada d’elaborar un perfil psicològic del botxí, mentre les víctimes es van succeint… Totes semblen tenir alguna relació amb Victoria Bergman. Mentre la investigació apunta cap a Dinamarca, les pèrdues de consciència de la Sofia són cada cop més freqüents…


El bosc que ens mira

La transformació interior a través del diàleg amb la natura i amb els elementals és el tema d'aquesta novel·la on un seguit de personatges es submergeixen en el bosc en busca de si mateixos i en la recerca de solucions per als seus conflictes. Frans, un jove al que la mort de la seva filla ha portat a un estat de tristesa i abandó, decideix anar en busca de les fades de les que li parlava la seva filla, per tal de comunicar-se amb elles en un intent desesperat per a reconciliar-se amb la pèrdua d'aquesta. L'explosió d'un cotxe bomba quan filmava les conseqüències d'un atemptat portarà a en Cèsar, càmera de la televisió, a apartar-se durant un temps de la seva feina per a endinsar-se en la descoberta del bosc i de si mateix. L'Anna, una artista amb capacitat de parlar amb els elementals, es dirigeix al bosc per tal de realitzar una escultura. En el procés de recerca i creació, entra en contacte amb en Sacros, un follet que li ofereix la possibilitat d'endinsar-se en els secrets del bosc. Aquestes històries tenen un nexe comú en un personatge, Rafael, que imparteix unes classes i uns tallers sobre la natura, una natura posseïdora dels arquetips bàsics de la vida de la que formem part els humans.


Primera part

Una jove catalana de família benestant, afectada de tuberculosi, és enviada a un sanatori suís per guarir-se. Allí coneix un jove danès, malalt com ella, i s’hi casa contra la voluntat dels seus parents. Amb una audàcia i una vivacitat narratives —en paraules de Joan Oliver— fora del comú en una «opera prima», aquesta novel·la sorprenent, de caire autobiogràfic, representa un cant emotiu i corprenedor a la força invencible de l’amor, a la igualtat entre les persones i a la llibertat. És per això que la censura franquista en mutilà alguns passatges, que han estat restituïts íntegrament en aquesta edició.


Catarsi

Després de Persona i Trauma, descobreix la veritat sobre Victoria Bergman i les seves cares. El trencaclosques comença a encaixar! Un últim volum trepidant, més fosc i tenebrós que els anteriors. En aquesta tercera entrega Victoria Bergman ajunta totes les peces que conformen la seva personalitat. Després dels assassinats dels nens (1r volum) i de la venjança (2n volum), al tercer volum arriba el càstig.


Quadern d’ombres

Després del Quadern venecià i del Quadern de Fornells, Àlex Susanna torna a sorprendre’ns amb un nou llibre, Quadern d’ombres, en què, valent-se d’una prosa alhora continguda i suggerent, reflexiona sobre totes aquelles coses que d’una manera o altra l’omplen i l’apassionen: la literatura, l’art, la música, les converses amb poetes, pintors i algun polític, l’illa de Menorca, el Pirineu, la llengua, el propi país, etc. Ara bé, així com en les obres anteriors utilitzava la forma del dietari, en aquesta se serveix del fragment, i el llibre adquireix així un to impressionista, una estructura calidoscòpica d’allò més àgil i un ritme gairebé musical, fet de motius recurrents, contrapunts i tornades.L’obrim per on l’obrim, Quadern d’ombres és un llibre que us atraparà per la seva diversitat temàtica i el to directe i entusiasta amb què l’autor correspon a tot allò que d’una manera o altra l’ha motivat.


La consciència de Zeno

Publicada el 1923, La consciència de Zeno és una de les obres mestres de la narrativa del segle XX. Benvolguda en la seva època per una minoria, va ser James Joyce, amic íntim d'Italo Svevo, que va subratllar per primera vegada l'extraordinària qualitat d'aquesta obra, avui mítica, referència ineludible per entendre l'evolució de la novel·la moderna. Svevo ens presenta aquí, d'una manera innovadora i desconcertant, la història de Zeno Cosini, un home de negocis maldestre i trist, adúlter i, sobretot, empedreït addicte a la nicotina. Per intentar deixar de fumar, el seu psicoanalista li recomana que escrigui les seves memòries, el resultat és aquest meravellós llibre -"una gran comèdia psicològica", com la va definir Eugenio Montale-. Al llarg d'aquestes pàgines, Zeno fa un ambigu exercici de racionalització de la seva experiència i, a poc a poc, ens introdueix en els miratges, les falsedats i les contradiccions de la seva biografia.


Un rei cop per cop: biografia no autoritzada de Joan Carles de Borbó


La historia del señor Sommer


El perfum: història d'un assassí


Un rellotge per cor

En George és el comptable d’una revista literària d’èxit, una feina perfecta per a algú amb interès per la literatura però cap talent literari. També és algú encara bojament enamorat del seu primer amor de joventut, la Liana, la noia que li va trencar el cor quan va fingir un suïcidi per esfumar-se de la universitat. Per això, quan la Liana reapareix a la seva vida per demanar-li un favor, en George no sap negar-s’hi. Però no és un favor qualsevol: la Liana vol que torni, de part seva, el mig milió de dòlars que ella ha robat al seu examant, un magnat sense escrúpols que no vol els diners, només busca venjança. Una història de suspens que ens transportarà a l’interior del cor d’en George i a les mentides de la insaciable Liana. Un còctel Molotov que s’embolica sorprenentment pàgina a pàgina i que apunta a una tragèdia inevitable.Un thriller addictiu de ritme imparable. Una espiral de suspens asfixiant que et manté aferrat a la lectura fins al seu elèctric final.


TELEVISÃO  E NOVOS MEIOS-  DA PRODUÇÃO AOS PÚBLICOS

SÓNIA DE SÁ, RICARDO MORAIS, FRANCISCO MERINO, GISELA GONÇALVES, J. PAULO SERRA (ORGS)

Estaremos a assistir ao fim da televisão? Ou estará este meio a integrar outros meios, tornando-se numa espécie de hipertelevisão? É uma televisão que sobrevive ou que se renova? Que agrega ou que fragmenta? Estas são algumas das questões que colocámos na terceira edição da Conferência Televisão e Novos Meios, na Faculdade de Artes e Letras da Universidade da Beira Interior, que resulta agora neste conjunto de 17 textos que refletem as reconfigurações da televisão e das suas recentes extensões, adaptações e linguagens (parte 1) o protagonismo da ficção televisiva espalhada por um número crescente de plataformas (parte 2), a necessária reinvenção do jornalismo televisivo ante um expressivo consumo de notícias – em texto e em audiovisual – nas plataformas móveis (parte 3) e a emergência, discussão e relevância do género no contexto televisivo, desde o lugar de fala, o corpo, o feminismo, a cultura drag, até à representação da violência doméstica (parte 4).


17 equações que mudaram o mundo

Um dos mais famosos e respeitados matemáticos da atualidade, Ian Stewart explora as conexões vitais entre a matemática e o progresso da humanidade e demonstra como as equações são parte integrante da nossa vida desde a Antiguidade, abrindo novas perspectivas de desenvolvimento - seja com a comunicação global, GPS, lasers, naves espaciais ou a energia atômica. "17 equações que mudaram o mundo" é um relato apaixonado e único da história do homem, contado através de dezessete formulações matemáticas cruciais, do teorema de Pitágoras à teoria do caos.


Almanaque das curiosidades matemáticas

Desde os 14 anos, Ian Stewart juntou cadernos de anotações, onde adicionou casos curiosos da matemática, formando esse almanaque. Ele oferece ao leitor um conjunto de casos notáveis: da explicação de por que não se pode dividir um número por zero e da história de Pitágoras (e seu teorema) até exemplos simples da teoria da complexidade e da complexidade dos juros simples. Números de Fibonacci, efeito borboleta e outros assuntos parecem aqui tão fáceis quanto as anedotas que pontuam o livro. O bom humor de Stewart é a porta de entrada para simplificar temas que poderiam ser espinhosos, mas que se transformam em deliciosas narrativas, tornando ainda mais vivo o já fantástico mundo da matemática. Você sabe... A quantas pessoas é preciso perguntar a data do aniversário até que duas digam o mesmo dia? Por que o último teorema de Fermat ficou tão popular? Como a matemática tentou provar que Deus existe? As respostas estão nesse livro.


Aventuras matemáticas

Ian Stewart prova mais uma vez que a matemática pode ser para lá de divertida. Com enigmas e jogos, o autor mostra como até os raciocínios mais elaborados podem ser entendidos por qualquer um. Qual é a forma da lágrima? Como transformar o cone da casquinha de um sorvete num quadrado? Atrás de pequenas charadas como essas há geometria, probabilidade, análise combinatória e várias áreas da matemática aplicada. Cada resposta é um estímulo para a investigação e a busca de mais descobertas matemáticas.


Incríveis passatempos matemáticos

Uma grande dose de jogos, charadas e histórias tiradas da coleção particular do professor Ian Stewart. O leitor encontrará informações e curiosidades divertidas que não se aprende na escola. Os desafios são entremeados com figuras explicativas, fatos sobre a história da matemática, anedotas sobre cientistas e perguntas sobre os grandes problemas matemáticos do presente, passado e futuro. A maior prova, contudo, é o autor mesmo quem vence, ao tornar agradáveis e interessantes temas que já nos assustaram (e muito!) em sala de aula. A nova diversão produzida por Stewart é capaz de esclarecer, distrair e abrir horizontes - tanto para os habituados com o assunto quanto para os novatos. Descubra: Como os códigos são criados e como decifrá-los? Por que os gatos sempre caem de pé? Por que não conseguimos pentear uma bola cabeluda? Os efeitos do aquecimento global são mesmo catastróficos?


Mania de matemática

Em Mania de matemática, o autor reúne uma grande variedade de desafios, todos eles construídos em torno de um incrível relato ficcional. Ao longo do livro, somos apresentados a importantes problemas matemáticos e personagens bem curiosos, em histórias atraentes, incitantes e muito divertidas.Hábil na escrita, Stewart envolve o leitor em raciocínios complicados, utilizando para isso desafios, contos de mistério ou problemas com os quais lidamos no cotidiano. Praticamente em cada página há uma descoberta brilhante, um ingrediente novo, uma sugestão a seguir.O leitor não habituado aos temas correntes da matemática não deve se assustar. Embora os problemas propostos não sejam triviais, é possível acompanhar e sobretudo se interessar pelos raciocínios apresentados."É uma enorme surpresa ver a matemática transformada em algo tão acessível."Good Book Guide


O fantástico mundo dos números

Um livro para todos que amam os números e a matemática - e também para os que acham que não gostamProvando mais uma vez que a matemática pode ser muito divertida, o aclamado professor Ian Stewart é o guia perfeito para nos apresentar aos números - seu desenvolvimento ao longo da história, principais características e aplicações.Com estrutura simples e direta, cada capítulo enfoca um número, seguindo a ordem cronológica de sua aparição na história da humanidade. 1,2,3, 4...; pi; v2; 1 059463 e 43 252 003 274 489 856 000 - que é o número de maneiras possíveis de rearranjar um cubo de Rubik - são alguns dos números especiais apresentados no livro. Dos mais comuns aos realmente complexos; do maior número primo conhecido ao menor infinito de todos, ficaremos maravilhados com as surpresas que eles nos revelam."Os livros de Stewart têm lugar certo na prateleira dos amigos da matemática. Esse, em particular, pode ser um livro de consulta ou para ser lido de uma vez, e mais provavelmente como um livro de leitura ocasional que estará sempre à mão do leitor." Samuel Jurkiewicz, professor da UFRJ e revisor técnico do livro


Ferreiro de Bosque Grande

Esta história fascinante de um andarilho que encontra o caminho para o perigoso reino da Terra-Fada está sendo publicada pela primeira vez no Brasil. Esta edição inclui um manuscrito do rascunho original de Tolkien para a história, as ilustrações de Pauline Baynes, notas sobre a gênese, a cronologia e o final alternativo da história e um longo ensaio sobre natureza da Terra-Fada, tudo inédito até agora. Estão contidas em Ferreiro de Bosque Grande muitas ligações interessantes com o mundo da Terra-média e também com os demais contos de Tolkien, e nesta "edição ampliada" o leitor finalmente descobrirá a história completa por trás dessa importante peça de ficção breve.


BOLESTI KONJA


L’estepa

El viatge d’un nen de nou anys a través de l’estepa ucraïnesa, rumb a l’institut en què haurà de cursar els seus primers estudis, dibuixa la línia argumental de L’estepa, la novel·la curta que va proporcionar a Txékhov reconeixement i que el va convertir en un escriptor d’èxit. Companyies, incidències i paisatge formen en ella un tot indivisible, compacte però subtil, que sembla assolir sense esforç el major objectiu de la tradició realista: captar una realitat que es dibuixa a si mateixa, sense trames òbvies ni imposicions formals. L’estepa és, en paraules de Gorki, «una narració perfumada, lleugera, d’una melancolia ben russa, un d’aquells relats que un home escriu per a si mateix».


Contes

Els contes d’Anton P. Txékhov tenen l’empremta de la millor literatura: escrits amb una imaginació i un domini de la tècnica narrativa prodigiosos, vencen el sedàs dels anys i ens arriben frescos i impertorbables, plens de vitalitat. En aquest recull s’hi inclouen contes de joventut i de maduresa, descripcions poètiques i situacions ridícules, històries i personatges que, capaços d’emocionar-nos i d’estremir-nos, de fer-nos somriure i plorar alhora, amb el temps s’han guanyat la merescuda dignitat dels clàssics.


Un ianqui a la cort del rei Artús

Hank Morgan, un ianqui de Connecticut, mecànic i supervisor d’una fàbrica, es desperta a l’Anglaterra del segle VI. L’accident, sens dubte, serveix per posar en contrast dos espais perfectament allunyats, el de l’Anglaterra medieval i el de l’Amèrica contemporània, amb dues concepcions del món del tot antitètiques, i ho fa en clau de comèdia, que se’ns mostra d’una extraordinària eficàcia per endur-se’ns cap al país del riure. La història, tanmateix, té un rerefons obscur i seriós que fa que una farsa amable s’acabi tintant de colors apocalíptics, i la violència i la destrucció se’ns facin presents amb brutalitat. El riure, a la boca, pot acabar sent una manifestació de la inquietud.


Les Aventures De Tom Sawyer


Flors sobre l’infern

Es produeixen un seguit de fets aterridors a les muntanyes. Troben el primer cadàver. És un home que està despullat, li han desfigurat la cara i li han arrencat els ulls. Desapareix un nadó i una ombra misteriosa es mou pels boscos. El cas requereix tota l’habilitat de la Teresa Battaglia, comissària de policia especialitzada en perfils criminals que camina sobre l’infern cada dia. Té una arma molt poderosa, la seva ment, però de sobte comença a fer-li males passades, li entela la lucidesa i això fa perillar la investigació. Per primera vegada a la vida té por.El jove inspector Massimo Marini acaba de deixar la ciutat per traslladar-se a aquest racó mil·lenari del nord d’Itàlia. La Teresa i ell s’enfronten a una investigació molt complicada, amb orígens que es remunten a un dels episodis més obscurs i esgarrifosos de la història d’aquestes muntanyes. És un infern que encara batega.


Temps que van ser

Memòries d’infantesa i joventut, Temps que van ser és un relat apassionant a dues veus que ens descobreix el món literari i personal d’Esther i Oscar Tusquets» i alhora històries familiars desconegudes fins ara: la figura del pare, un metge dedicat a regentar el negoci familiar d’assegurances» i la mare» una dona distant i avançada a la seva època» el període convuls immediatament posterior a la Guerra Civil espanyola i la Segona Guerra Mundial i els primers apunts de la transició cap a la democràcia. La identitat» els records d’infantesa i d’adolescència» la relació entre els germans» els mecanismes de la memòria i la reconstrucció del passat. Un testimoni únic sobre una època i una família.


Les torres de l’oblit

L’efecte hivernacle aboca la humanitat al col·lapse l’any 2041. Amb una calor i un nivell del mar que creixen de manera implacable, el món està sumit en una irremeiable crisi de producció d’aliments. L’escalafó més baix de la societat l’ocupen multituds de desposseïts —els «infra», menyspreats i temuts pels de la classe acomodada, els «supra»— confinats en guetos establerts en edificis enormes, torres gegantines a primera línia de la costa. La família del jove Francis Conway cau en desgràcia i tot i pertànyer als supra passa a formar part d’aquesta classe social gairebé indigent. A més dels seus esforços diaris de supervivència en el seu nou entorn, hauran d’afrontar la sort que els poderosos reserven als habitants d’aquestes grans torres destinades a l’oblit. Un fascinador i inquietant retrat d’un món futur, guardonat amb el premi Arthur C. Clarke i comparable als clàssics 1984 i Un món feliç.


Sabates de taló italià

Una nena amb la boca bruta de tinta. Unes claus perdudes sistemàticament. Un piano que cal afinar després de cada bombardeig. Unes sabates de taló italià que susciten recels a Varsòvia. Un país lliure i un país que sempre perd.La protagonista de Sabates de taló italià, mig polonesa, mig italiana, es descobrirà a si mateixa. Torna a casa a cuidar de la seva mare per un Alzheimer que avança cap a records cada vegada més distants. Així, combinarà la duresa de la cura de la seva mare amb els records de la seva infància i els secrets que la malaltia ja no pot amagar més.Aquesta història íntima i commovedora, basada en elements autobiogràfics, va guanyar el Premi Gdynia i el Premi Gryfice.


El defecte

Davant dels ulls del lector una plaça d’una gran ciutat sense nom i el tramvia que hi circula cobren vida. En aquest escenari minimalista es desenvolupa una història sobre les vides quotidianes i les passions ocultes dels seus residents. Tot el seu món el controla el personal invisible interessat només a maximitzar els beneficis i a infectar, amb un enfocament omnipresent, destructiu i improvisat, expressió de la seva arrogància, els residents i enverinar-ne les emocions. El desdeny posa en acció un mecanisme de violència i exclusió quan la plaça s’omple d’una multitud de refugiats que, sobtadament desposseïts de les seves llars, hi arriben amb el tramvia.La visió dels altres com un tot, sense singularitats i desproveïts de qualsevol emoció o empatia, fa possible veure’ls com un conjunt de problemes i molèsties que cal resoldre sense objectivar-ne les possibles carències i dificultats. Tulli realitza un exercici magistral d’escriptura envers la definició de la subjectivitat de la persona i de com s’enfronta als conflictes socials. En la seva literatura es poden percebre influències de José Saramago, Antonio Tabucchi o Paul Auster.


Un secret de l’Empordà

Agost de 1935. Carretera d’Albons a Viladamat. Un Rolls-Royce avança a tota velocitat i s’estavella. Al seu interior hi viatgen el príncep Mdivani i la seva amant, la baronessa Thyssen.Juliol de 1992. Dos homes que s’acaben de conèixer rememoren l’accident i el secret que s’hi amaga. La conversa desplega la història dels ocupants del cotxe i les seves relacions amb personatges del moment, com Sert o Dalí, i també les dues guerres mundials, la Guerra Civil espanyola, l’auge del nazisme, les vils accions de la Gestapo, la vida desenfrenada dels aristòcrates decadents i la misèria dels refugiats catalans als camps francesos. I, enmig del caos, la dignitat d’un poblet que, desafiant l’enemic, preserva el seu gran secret. L’espiral de la novel·la, com la tramuntana que sovint bufa a Albons, s’emporta el lector a recórrer, en un relat vertiginós que el deixarà sense alè, els moments cabdals de l’Europa d’entreguerres.


A cavall del vent

Novel·la històrica basada en el fet real que explica l’arribada i estada a Catalunya de la princesa asteca Xipahuatzin i el seu seguici després d’haver estat regalada per Hernán Cortés al baró de Toloriu que l’havia acompanyat en la conquesta de Mèxic.


Tao Te King


Angelology

L’Evangeline tenia dotze anys quan el seu pare la va deixar a càrrec de les germanes franciscanes en un convent de Nova York. Amb vint-i-tres anys, el descobriment d’una carta de l’any 1943 submergeix l’Evangeline en una història fins aleshores desconeguda per a ella: l’antic conflicte entre la societat dels angelòlegs i els nefilim, els descendents de la barreja entre àngels i humans, uns éssers d’una bellesa i una crueltat extraordinàries. Els secrets que guarden aquestes cartes són cobejats pels nefilim, que lentament han anat perdent el seu poder i pretenen subvertir el bé de la humanitat i dominar el gènere humà. La germana Evangeline, igual que totes les generacions anteriors d’angelòlegs, haurà de dedicar la seva vida a contenir-los. Amb l’ajut d’en Verlaine, un jove historiador, aviat es trobarà al centre del conflicte que els portarà a tots dos des del bucòlic convent a la riba del Hudson fins al cim del poder de Nova York, passant pel cementiri de Montparnasse i les muntanyes de Bulgària. Una lluita entre àngels i humans que determinarà el destí del món.


L’últim lapó

«—Lapó! —va exclamar, tot alçant el to i el dit per imposar silenci—. Has viscut una vida de pecat, entossudit en les teves supersticions paganes. S’havia instal·lat el silenci, però la tensió era asfixiant. El pastor va treure una gruixuda Bíblia il·lustrada. El dit assenyalava les paraules acusadores. —Aquell que faci sacrificis a altres déus incorrerà en anatema! —va cridar, de sobte, tot grunyint amb una veu cavernosa amb una veu cavernosa que va espantar els homes».


DesGlaç

En un món en progressiva destrucció per l’acció de l’home, el professor Zeno Hintermeier viu la desaparició de «la seva» glacera com una pèrdua pròpia. Decideix deixar la seva càtedra i embarcar-se com a guia en creuers turístics que viatgen a l’Antàrtida, desitjant trobar en l’últim racó natural del planeta el silenci carregat de veritat que tant anhela. Aquest és el quart any que s’embarca en el creuer però ni tan sols entre els amants de la natura troba Zeno una ànima bessona que senti la tragèdia del planeta de forma tan intensa com ell; guies, periodistes i passatgers aconsegueixen dormir sense malsons i tornaran a la seva rutina després de la travessia. Pot ser que sigui necessària una acció més radical.


L’homenatge

Finals de 1932. Convidat per la vídua d’en Santiago Rusiñol, en Carles Solé arriba a l’estació de tren de Sitges per allotjar-se al Cau Ferrat. El seu objectiu és l’escrit homenatge que vol dedicar al moviment modernista, però la realitat és que persegueix una venjança personal contra els pintors que molts anys enrere li van negar un lloc de privilegi.Mentrestant, al fons del seu cor batega un altre sentiment. Enamorat de la vídua d’en Casas, la Júlia Peraire, haurà d’enfrontar-se a moltes dificultats en aquesta reunió amb els membres del Modernisme que ell mateix ha convocat. La intervenció d’una dona aliena als seus plans farà que el resultat no sigui de cap de les maneres el que ell esperava.


La noia de la Resistència

Als anys noranta, la Meritxell és una escriptora d’èxit. Tot just acaba de saber que està molt malalta. Ha escrit innombrables històries, però mai ha aconseguit treure l’entrellat de la que realment li importa, la dels seus propis orígens. Sap que la mare era parisenca i que el pare va ser un combatent de la Guerra Civil, però no el va arribar a conèixer.Als anys quaranta, al París ocupat pels nazis, l’Anne-Marie viu al barri de Le Marais. A la petita pensió que regenten els seus pares hi arriba l’Armand; sembla que s’amaga dels invasors alemanys perquè fuig d’un camp de treball. En un París en lluita soterrada, la jove Anne-Marie coneixerà la força del primer amor i què vol dir tenir conviccions.Una novel·la plena de tendresa que enllaça dues èpoques i ens mostra com d’importants són les arrels personals. Uns personatges que encarnen la força dels ideals i retraten persones anònimes que vencien la por per lluitar contra el monstre del feixisme.


La desaparició d’Evelyn

A Ligàcia, un petit país independent del nord-oest de la península Ibèrica, Guillem Desclot, escriptor madur i solitari, descobreix entre els seus papers uns documents de fa temps oblidats. Amb aquesta troballa recorda el final de la seva joventut marcat per la presència de l’Evelyn Moore, de la qual mai més no n’ha tingut cap notícia. La recerca del seu rastre suposa un retorn al passat i a les circumstàncies que van envoltar una època difícil. Què va ser de l’Evelyn Moore? Per què no va tornar mai més a recollir els documents que li havia confiat? Com és possible que ningú no la recordi? Els papers de l’Evelyn fan que entri en un món estrany: records d’infantesa, societats secretes, llibres que mai no han existit, amics que es neguen a recordar el seu propi passat…


Les veus del Liceu

La novel·la entrellaça dues històries d’amor que passen en dos temps diferents. La primera l’any 1993 quan l’Eduard, un professor de cant que es veu obligat a deixar la seva carrera, descobreix l’Anna, una noia tartamuda que neteja al Liceu, però que té una veu increïble. L’Eduard sent que l’Anna li podria retornar l’emoció dels escenaris. La segona història està relacionada amb uns quaderns que guarda la Irina, la mare de l’Eduard, on s’amaga un terrible secret de família relacionat amb el seu marit. En el món dels cafès i la Rambla del segle XIX coneixerem la lluita entre «liceistes» i «creuats»; aquesta rivalitat portarà el Ricard, un «liceista», a enganyar la Teresa, que treballa a la sastreria del Gran Teatre. Aquest engany portarà greus conseqüències.


La desaparició d’Evelyn


Tot el que no es volia dir

La creació del sistema sanitari català, les travetes del felipisme, les relacions internes del pujolisme, el desenvolupament de l’autonomia des del 81, les entranyes del poder local, l’Operació Catalunya, el pas d’un partit moderat a un partit de ruptura amb el sistema. Els canvis dels últims 40 anys vistos per l’únic alcalde nacionalista de Barcelona i l’únic exconvergent veterà en actiu. Un home discret decideix explicar-ho tot.


Memòries d’un segle d’or

Ha estat el segle XX un «segle d’or» per a la cultura catalana? Joan Triadú ho defensa en aquestes memòries. Tot i l’intent franquista de genocidi cultural i altres adversitats que ha patit el país, en aquest període els catalans han pres consciència de la dimensió nacional de la seva cultura. Des de fronts diversos, com la militància política, la pedagogia activa o la crítica literària, ell mateix hi ha participat de manera decisiva. En aquestes memòries Triadú evoca, amb una franquesa i una emotivitat insòlites, un context familiar advers, una intensa relació amorosa i una activitat política i cultural que no ha abandonat mai. Hi podem descobrir un intel·lectual consagrat a les lletres i un home d’acció, apassionat i tímid, compromès i rigorós. El seu relat autobiogràfic, llargament esperat, contribueix, sens dubte, a construir la història de la cultura catalana contemporània.


L’Europa que han fet fracassar

Europa viu una profunda crisi: tornen les fronteres, la lliure circulació de persones ha estat mig desmantellada, el populisme antieuropeu creix en molts països i les divisions nord-sud i est-oest són cada dia més grans, agreujades per la crisi de l’euro i dels refugiats. El Parlament Europeu està esdevenint només un fòrum d’opinió i totes les grans decisions són preses només pels Estats, que han marginat com mai la Comissió Europea. S’està ensorrant la credibilitat d’Europa. Els països del nord, que són contribuents nets, critiquen l’europeisme de «caixer automàtic» del sud, així com certes pràctiques ineficients i alguns incompliments tossuts, com és el cas del corredor mediterrani o del reglament de ports que exigeix el desmantellament dels Puertos del Estado i l’autonomia barcelonina. Per altra part, alguns grans Estats europeus centralitzats no permeten que la UE avanci en la unió fiscal i política. És urgent que l’europeisme reconegui aquest fracàs, i opti entre la reforma o el col·lapse. El Brexit és un avís més en aquest sentit.


Ella ve quan vol

Ella ve quan vol és un recull del bo i millor d’unes narracions vives, contundents i sovint còmiques que Matthew Tree ha anat escrivint i recitant en directe a Catalunya i Mallorca durant dos anys i mig.