After Alexander: The Time of the Diadochi (323-281 BC)

Victor Alonso Troncoso (editor), Edward M. Anson (editor)

When Alexander the Great died in 323 BC without a chosen successor he left behind a huge empire and ushered in a turbulent period, as his generals fought for control of vast territories. The time of the Successors (Diadochi) is usually defined as beginning in 323 BC and ending with the deaths of the last two Successors in 281 BC. This is a major publication devoted to the Successors and contains eighteen papers reflecting current research.Several papers attempt to unravel the source history of the very limited remaining narrative accounts, and add additional materials through cuneiform and Byzantine texts. Specific historical issues addressed include the role of so-called royal flatterers and whether or not Alexander's old guard did continue to serve into their sixties and seventies.Three papers reflect the recent conscious effort by many to break away from the Hellenocentric view of the predominantly Greek sources, by examining the role of the conquered, specifically the prominent roles played by Iranians in the administration and military of Alexander and his Successors, pockets of Iranian resistance which eventually blossomed into Hellenistic kingdoms ruled by sovereigns proclaiming their direct connection to an Iranian past and a continuation of Iranian influence through an examination of the roles played by certain of the Diadochis Iranian wives.The papers in the final section analyse the use of varying forms of propaganda. These include the use of the concept of Freedom of the Greeks as a means of manipulating opinion in the Greek world; how Ptolemy used a snake cult associated with the foundation of Alexandria in Egypt to link his kingship with that of Alexander; and the employment of elephant images to advertise the authority of particular rulers.


After One Hundred Winters: In Search of Reconciliation on America's Stolen Lands

A necessary reckoning with America’s troubled history of injustice to Indigenous people After One Hundred Winters confronts the harsh truth that the United States was founded on the violent dispossession of Indigenous people and asks what reconciliation might mean in light of this haunted history. In this timely and urgent book, settler historian Margaret Jacobs tells the stories of the individuals and communities who are working together to heal historical wounds—and reveals how much we have to gain by learning from our history instead of denying it. Jacobs traces the brutal legacy of systemic racial injustice to Indigenous people that has endured since the nation’s founding. Explaining how early attempts at reconciliation succeeded only in robbing tribal nations of their land and forcing their children into abusive boarding schools, she shows that true reconciliation must emerge through Indigenous leadership and sustained relationships between Indigenous and non-Indigenous people that are rooted in specific places and histories. In the absence of an official apology and a federal Truth and Reconciliation Commission, ordinary people are creating a movement for transformative reconciliation that puts Indigenous land rights, sovereignty, and values at the forefront. With historical sensitivity and an eye to the future, Jacobs urges us to face our past and learn from it, and once we have done so, to redress past abuses. Drawing on dozens of interviews, After One Hundred Winters reveals how Indigenous people and settlers in America today, despite their troubled history, are finding unexpected gifts in reconciliation.


After the Civil Wars: English Politics and Government in the Reign of Charles II

The first study of Restoration England from the point of view of both rulers and ruled, this volume offers a vital reappraisal of seventeenth century England. The civil wars had a traumatic effect on the English people: memories of bloodshed and destruction and the ultimate horror of the execution of Charles I continued to be invoked for decades afterwards. It is often argued that the political and religious fissures created by the wars divided English society irrevocably, as demonstrated by the later bitter conflict between the Whig and Tory parties. After the Civil Wars proposes instead that although there was political conflict, Charles II's reign was not a continuation of the divisions of the civil wars.


After the End of History

Intimate access to the mind of Francis Fukuyama and his reflections on world politics, his life and career, and the evolution of his thought


Buddha Doodles: Imagine the Possibilities


Verrines

Les verrines ont d'abord vu le jour dans les grands restaurants, puis sont arrivées peu à peu chez les traiteurs et les pâtissiers pour faire, aujourd'hui, une apparition remarquée sur nos tables. En effet, quoi de plus agréables à réaliser, ou mieux, à déguster, que ces amuse-bouches frais et colorés présentés dans des verres ou dans des petites coupes.Simples à confectionner, les verrines possèdent encore d'autres avantages : elles permettent notamment de jouer sur le mélange des textures et des saveurs, mais aussi d'être préparées à l'avance.Les verrines proposées dans cet ouvrage comportent quinze recettes salées et quinze sucrées, originales et savoureuses.


After the Lost Franklin Expedition: Lady Franklin and John Rae


After the War: Surviving PTSD and Changing Mental Health Culture

Grenier, Stéphane, 1965-, author After the war : surviving PTSD and changing mental health culture / Stéphane Grenier with Adam Montgomery.  Includes bibliographical references and index. Issued in print and electronic formats. ISBN 978-0-88977-533-6 (softcover).—ISBN 978-0-88977-534-3 (PDF).—ISBN 978-0-88977-535-0 (HTML) 1. Grenier, Stéphane, 1965- —Mental health.  2. Grenier, Stéphane, 1965-. 3. Soldiers—Mental health—Canada.  4. Soldiers—Mental health services—Canada. 5. Veterans—Mental health—Canada. 6. Veterans—Mental health services—Canada. 7. Traumatic neuroses. 8. Mental health services—Canada.


The Dark Queens: The Bloody Rivalry That Forged the Medieval World


After Waterloo: Reminiscences of European Travel, 1815-1819


The Afterlife of the Leiden Anatomical Collections


Against Aid: A History of Opposition to US Foreign Aid Spending

Against Aid presents a complex and diverse history of opposition to US foreign aid spending, explaining why critics challenged aid and how they had a significant impact on US foreign policy.Foreign aid was an integral part of US foreign policy during the Cold War. US leaders hoped aid spending could modernize other societies, create steadfast allies, and promote global stability, but there was always considerable opposition. Jeffrey F. Taffet skillfully examines aid’s opponents and shows how they questioned the assumptions that the United States needed to be globally engaged. He argues that aid’s opponents forced changes in US aid programs that dramatically reduced overall spending and limited support for dictatorships. Taffet also makes a larger argument, that in fighting aid, opponents were challenging essential views about the nation and its global role that transcended debates about how much to spend. They were arguing about the appropriate use of national power and the essence of the nation’s purpose.This book is essential reading for courses in American politics, international studies, and history of American foreign policy. Students will benefit from the broad, chronological scope and accessible narrative of the text.Jeffrey F. Taffet is Professor of History at the United States Merchant Marine Academy. He is the author of Foreign Aid as Foreign Policy: The Alliance for Progress in Latin America (Routledge 2007) and The United States and Latin America: A History with Documents (Routledge 2017, with Dustin Walcher).


Consumer Republic: Using Brands to Get What You Want, Make Corporations Behave, and Maybe Even Save the World

Philp, Bruce, 1958-Consumer republic: using brands to get what you want, make corporations behave, and maybe even save the world / Bruce Philp.eISBN: 978-0-7710-7006-81. Consumer behavior. 2. Brand choice. 3. Brand nameproducts – Marketing. 4. Social responsibility of business.5. Sustainable living. I. Title.HF5415.32.P55 2011        658.8′343


Against All Odds

Against All Odds is the first comprehensive look at the 140,000 Jewish Holocaust survivors who came to America and the lives they have made here. William Helmreich writes of their experiences beginning with their first arrival in the United States: the mixed reactions they encountered from American Jews who were not always eager to receive them; their choices about where to live in America; and their efforts in finding marriage partners with whom they felt most comfortable?most often other survivors.In preparation, Helmreich spent more than six years traveling the United States, listening to the personal stories of hundreds of survivors, and examining more than 15,000 pages of data as well as new material from archives that have never before been available to create this remarkable, groundbreaking work. What emerges is a picture that is sharply different from the stereotypical image of survivors as people who are chronically depressed, anxious, and fearful.This intimate, enlightening work explores questions about prevailing over hardship and adversity: how people who have gone through such experiences pick up the threads of their lives; where they obtain the strength and spirit to go on; and, finally, what lessdns the rest of us can learn about overcoming tragedy.


Zoning 101: A Practical Introduction (3rd Edition)


Against Home Rule


Age and Identity in Eighteenth-Century England

Yallop looks at how people in eighteenth-century England understood and dealt with growing older. Though no word for ‘aging’ existed at this time, a person’s age was a significant aspect of their identity.


The Age of Big Business: A Chronicle of the Captains of Industry

Historical account of industry and business in the USA from the end of the Civil War to the introduction of the automobile.


The Age of Bismarck

THE period which elapsed between the close of the Crimean war and the establishment of the German Empire at the beginning of 1871, may be said to contain events of more importance as regards the European system than even its reconstruction by the Congress of Vienna. These events are, besides the new Empire just mentioned, and a few minor occurrences, the establishment of the Kingdom of Italy, the absorption of the Pope's temporal power, the realization of Prussian supremacy, the decline of Austria, and the Franco-German war...


The Age of Charlemagne

One of the noblest possessions of the Roman Empire was the province of ancient Gaul. Much blood and treasure had been expended in its conquest; infinite wisdom, moderation, and vigour had been displayed in the means taken to attach it to the dominion of the Caesars; and the passing of several centuries had strongly cemented the union, and incorporated the conquered with their conquerors. Unwieldy bulk, enfeebling luxury, intestine divisions, and universal corruption soon, however, began to draw down the impending destruction upon the head of the imperial city. Attack after attack, invasion following invasion, left her still weaker under each succeeding monarch; province after province was wrested from her sway, till at length Odoacer, chief of the Scyrri, raised his standard in Italy; Romulus Augustulus yielded the empty symbols of an authority he did not possess; and the Roman Empire was no more...


Some Things I Did for Money


The Age Of Elizabeth (1547-1603)

The Age Of Elizabeth (1547-1603) This book is a result of an effort made by us towards making a contribution to the preservation and repair of original classic literature. In an attempt to preserve, improve and recreate the original content, we have worked towards: 1. Type-setting & Reformatting: The complete work has been re-designed via professional layout, formatting and type-setting tools to re-create the same edition with rich typography, graphics, high quality images, and table elements, giving our readers the feel of holding a 'fresh and newly' reprinted and/or revised edition, as opposed to other scanned & printed (Optical Character Recognition - OCR) reproductions. 2. Correction of imperfections: As the work was re-created from the scratch, therefore, it was vetted to rectify certain conventional norms with regard to typographical mistakes, hyphenations, punctuations, blurred images, missing content/pages, and/or other related subject matters, upon our consideration. Every attempt was made to rectify the imperfections related to omitted constructs in the original edition via other references. However, a few of such imperfections which could not be rectified due to intentional\unintentional omission of content in the original edition, were inherited and preserved from the original work to maintain the authenticity and construct, relevant to the work. We believe that this work holds historical, cultural and/or intellectual importance in the literary works community, therefore despite the oddities, we accounted the work for print as a part of our continuing effort towards preservation of literary work and our contribution towards the development of the society as a whole, driven by our beliefs. We are grateful to our readers for putting their faith in us and accepting our imperfections with regard to preservation of the historical content. HAPPY READING!


A la caça del PSUC

El PSUC va ser més que un partit: va transcendir els esquemes de l’organització comunista clàssica i ha acabat nodrint de quadres tots els partits de l’espectre català fins als nostres dies. Tanta va ser la influència del PSUC, que va ser considerat un perill geoestratègic pels guardians del neoliberalisme. La CIA va contribuir a liquidar-lo. Als anys 60, l’afiliació a CCOO i al Sindicat Democràtic d’Estudiants li va donar molta força. I des del 1968, amb la condemna de la invasió soviètica de Txecoslovàquia i amb la participació en l’Assemblea de Catalunya, va esdevenir un partit transversal. L’any 1990, Antoni Batista va viatjar als EUA darrere la història del xèrif Wyatt Earp, però s’hi va trobar el complot de la CIA contra el PSUC. Anys després, l’assassinat d’un agent de la CIA a Barcelona li’n va donar les claus. Tot el que es diu en aquest llibre és veritat, però una veritat no sempre coneguda. A mig camí de la crònica personal i el periodisme literari, el llibre d’Antoni Batista es llegeix com una novel·la.


Carrer Marsala

Carrer Marsala és una de les novel·les més singulars i una de les obres mestres de la literatura catalana del segle XX. Escrita l’any 1974 i publicada el 1985 dins la col·lecció «Tros de paper» d’Editorial Empúries, va despertar immediatament l’interès de la crítica i va obtenir el Premi Ciutat de Barcelona i el premi de la Generalitat de Catalunya. A Carrer Marsala, Miquel Bauçà dóna veu a un personatge, Rogério, del qual sabem poques coses concretes: està casat amb Magdalena, és lector d’Ausiàs March i de Jordi de Sant Jordi, és un venedor de sabó obsessionat per la higiene bucal i recorre una geografia que es va desdibuixant progressivament. Hipocondríac i paranoic, Rogério és un explorador de perplexitats que fa un petit esforç per estimar-se sense aconseguir-ho mai del tot. Bauçà alterna el registre paròdic amb el més poètic fins a fondre’ls magistralment per brindar-nos el retrat minuciós d’un home carregat d’anys de meditació i malenconia que es passa el dia contemplant-se.


Amor d'idiota

Més que una atípica història d’amor, Amor d’idiota és una narració sobre l’amor. Ambientada a la Barcelona postolímpica, en plena crisi, quan el retorn a la quotidianitat després d’uns mesos de somni es feia més dur, explica la història d’un jove que, a punt de fer trenta-cinc anys, desplaçat, vençut i sense perspectives clares de futur, viu dues circumstàncies que, potser, el forçaran a canviar de vida. D’una banda, la coneixença, amb cinc mesos de retard, de la mort d’un amic i, de l’altre, l’impacte de la trobada amb una dona jove que es dedica a penjar banderoles als fanals de la ciutat. Amor d’idiota comença una gèlida nit de gener de 1993, quan els pèls del pubis de Sharon Stone triomfaven a casa nostra, i s’acaba un divendres de maig del mateix any, poc després del concert de Bruce Springsteen a l’Estadi Olímpic. Com en altres novel·les de l’autor, el teló de fons barceloní no fa sinó emmarcar històries concretes de gent molt concreta: persones de carn i ossos que, enmig de la confusió, intenten aferrar-se a valors segurs, l’amistat, a valors suposats, l’amor o a tots dos alhora. A l’espera de temps millors, la ciutat tan sols pot oferir el que ha ofert d’ençà de fa dos mil anys: recer, aixopluc i una mica, o molta, distracció.


El nas de Mussolini

Una jove revolucionària té la missió d’assassinar el dictador Primo de Rivera. Mentre espera l’ordre d’executar l’atemptat, s’amaga en un poble dels Pirineus amb el seu pare. Però van passant els anys i l’ordre no acaba d’arribar. Sola i aïllada, en la misèria, com més temps passa, amb més força s’aferra als ideals com a mecanisme de supervivència. Al poble hi coneix una noia independent d’esperit, que manté un tortuós lligam sentimental amb un cacic de la comarca. La relació de totes dues conflueix en un final sorprenent i esplèndid. Amb un ofici exquisit, a partir de l’angoixa d’una espera que sembla que no té fi, Lluís-Anton Baulenas aconsegueix de bastir una trama argumental suggeridora, plena d’intriga i de tensió narrativa, situada en una època en què, amb els soviets al poder, per primer cop, la utopia es podia fer realitat.


Escupirán sobre mi tumba

Huyendo de la justicia, Javier Garcés viaja en este libro a Buenos Aires, y, una vez allí, decide seguir matando por adicción o por simple placer para, al final de todo, suicidarse en la catedral de San Isidro. Sus objetivos serán Lola Repetto, una librera que se enamoró de él y, al no conseguirlo, se vengó destruyendo todos sus libros; Carlos Cacho Legrand, un periodista televisivo que en un directo había insinuado que Garcés había estado involucrado en el suicidio de una famosa entrevistadora; Agustín Burdisso, el dueño de un lujoso restaurante que le hizo pagar una cuenta escandalosa que no le correspondía; Nico Oyarbide, un actor homosexual que le estafó 50.000 dólares con la promesa de hacer un documental sobre él, y, por último, el vecino de arriba, que emite ruidos escatológicos sin cesar. En este tercer título de la trilogía, Jaime Bayly extiende su sátira hasta la sociedad porteña, y, por caminos aparentemente similares a los de las novelas anteriores, conduce la trama hasta un desenlace inesperado.


Puta pasta

El Marc està escurat, la seva empresa de serveis lingüístics està en fallida tècnica, l’exdona encara el burxa… De manera que, quan la bella i perillosa Verònica —la seva amiga Vero de tota la vida— li proposa de robar a casa del diputat Bernal, hi accedeix. Serà fàcil, li diu. I, al capdavall, ja no li queda res per perdre. Però s’equivoca. S’equivoca, i molt.


Premonicions

El dia que en Jan fa 16 anys rep un regal molt especial, una capsa de fusta amb tres pedres i una nota que hi diu: «Si la genètica és justa, sabràs què fer amb aquestes pedres». No porta remitent i tot el que sap és que fa dotze anys algú va deixar aquest paquet preparat, i que dotze són precisament els anys que han passat des de la mort del seu pare. Però quin significat té? En Jan fa temps que té somnis premonitoris, fins ara no hi ha donat gaire importància però cada vegada passen coses més estranyes i inexplicables que tenen relació amb el passat del pare i la seva misteriosa mort. Per resoldre-ho haurà d’aconseguir desxifrar el secret de les tres pedres.


Contes petits per a gent gran

Conjunt de 3 narracions (Adulteri a Domicili, Amorets de ganxet i Rodalies) que comparteixen el tema de l’adulteri. Una relació afectiva —que pot desembocar en contacte físic o restar en la dimensió platònica—, que s’estableix entre persones de diferent sexe en situacions quotidianes plausibles.


Les filles dels altres

Desperto en el món feliç, obro els ulls i veig moltes nenes petites al carrer. Amb cuetes, vestidets roses, ulls atmetllats i rialles innocents. Criatures que donen nous colors i omplen les necessitats afectives de pares que miren documentals al televisor. I lluny, milers de ventres digereixen que es poden comprar els fruits i germinar els diners. Agraeixen a la misericòrdia —i no a l’atzar— una o dues coses. Són menuts forats irreversibles de mares invisibles d’un país gestador d’absències que canvia vida per divises. Tanco els ulls i somnio que no només creixen nenes en el meu món feliç.


Gènesi

L’Ànax viu en una societat sota el règim de la República Platònica, que des del 2051 està completament aïllada de la resta del món, amenaçat per armes biològiques. Ha arribat l’hora que l’Ànax presenti la seva tesi a la comissió de l’Acadèmia, la institució més elitista i més poderosa. Les cinc hores que dura l’examen seran determinants per al seu futur i revelaran que no és possible un món millor sense un pecat original. Emocionant faula especulativa, thriller filosòfic i meditació humanista, Gènesi atrapa el lector des de les primeres línies i el condueix, amb una lògica contundent i un ritme de progressiva intensitat, fins a un desenllaç impactant. Ambientada a la segona meitat del segle XXI, recorre als pensadors grecs en una estimulant reflexió sobre la fragilitat de la civilització occidental.


Oh, els bons dies

Oh, els bons dies, l’obra que ara presentem en versió de Vicenç Altaió i Patrick Gifreu, és considerada com una de les obres teatrals més representatives del teatre de l’absurd. Monòleg límit, junt amb Tot esperant Godot (1952) i Final de partida (1957) i algunes obres de Ionesco, extrema fins a la crueltat les situacions paradigmàtiques de l’existencialisme, la immensa buidor dels dies en els quals mai no passa res, la por al silenci omnipresent.


El romanç de Tristany i Isolda

En El romanç de Tristany i Isolda (1900), Joseph Bédier refongué i completà els diversos fragments dels antics romans tristanians del segle XII, per donar-ne una versió d’una força lírica arrabassadora. La traducció que Carles Riba (1893-1959) en va publicar el 1921 representa, com totes les que va fer (tal com ho expressa Martí de Riquer en la presentació d’aquest volum), «un extraordinari enriquiment del català literari, constret amb mà mestra a traslladar des d’allò més eteri i vague a allò més abstracte i subtil, l’expressió popular i l’expressió culta».


Carícies

Carícies es compon d’onze escenes encadenades per una ronda de personatges que ens dibuixen un gran mosaic de relacions entre pares i fills, marits i mullers, veïns, amants, amics… Sergi Belbel perfila amb una gran economia de recursos onze personatges que viuen tenallats per una solitud irreductible, paralitzats per la incapacitat d’establir relacions afectives i de comunicar-se en un món saturat pel soroll ambiental i les consignes mediàtiques. Carícies es desplega com un ventall riquíssim de situacions familiars, il·luminades per diàlegs subtils que ens obren els ulls als abismes més íntims de l’ànima. Belbel parteix de situacions aparentment quotidianes per revelar-nos les interioritats de persones que conviuen des de fa anys amb pares, fills o germans com si fossin uns autèntics desconeguts.


Llegendas catalanas

Pilar Maspons i Labrós va ser una escriptora de la Renaixença catalana, amb una gran activitat entre 1865 i 1882. Influïda per les tendències d’aquest moviment, per un romanticisme de caràcter medieval, patriòtic i tradicionalista, va triar el pseudònim de Maria de Bell-lloch per signar les seves obres. Es va donar a conèixer com a poeta i va publicar en nombroses revistes de l’època. Fou també una de les primeres dones folkloristes, que va fer treball de camp i va recollir i transcriure llegendes i narracions etnogràfiques que després va recrear i editar. El present volum inclou trenta-nou narracions: vint-i-una llegendes populars i la resta narracions de creació literària pròpia.


Un petit favor

És la teva millor amiga. Coneix tots els teus secrets. Per això és tan perillosa. La vida d’una mare soltera fa un tomb quan la seva millor amiga desapareix. Tot comença amb un petit favor, un d’aquells favors que se solen fer les mares. Quan la seva millor amiga, l’Emily, li demana si li pot recollir el fill d’escola, la Stephanie de seguida li diu que sí encantada. Els fills, de cinc anys, són companys de classe i s’entenen tan bé com les seves mares. Però passen les hores i l’Emily no torna per recollir el seu fill. No respon les trucades ni els missatges. La Stephanie intueix que passa alguna cosa greu. Però a mesura que va passant el temps es comença a adonar que res —ni l’amistat, ni l’amor, ni tan sols un favor, per més banal que sembli— és tan senzill com ella es pensava.


Llegendas catalanas


La connexió Bellarosa

A La connexió Bellarosa, Harry Fonstein és un immigrant rescatat de l’Europa nazi per una organització clandestina que dirigeix el llegendari productor de Broadway Billy Rose. Un cop a Amèrica, no hi ha res que Harry desitgi tant com poder mostrar a Billy Rose la seva gratitud, donar-li la mà i parlar amb ell uns instants. Però Rose es nega a veure’l, cosa que impedeix d’alguna manera que Harry pugui acabar de sentir-se acceptat pel seu país adoptiu, fins que la seva dona, Sorella —una dona llesta i lluitadora—, decideix fer seu l’objectiu del seu marit. Quan finalment s’enfronta amb Billy, té a les seves mans alguna cosa que pot destruir la reputació del famós productor. La connexió Bellarosa és una exploració destrament reduïda del significat de la memòria i una nova mostra de la coneguda habilitat literària de Saul Bellow.


Un robatori

Un robatori és una subtil i intensa història d’una dona enamorada i el seu anell robat. Clara, la protagonista, especialitzada en moda d’alta costura, ja no suporta el seu marit actual. De fet, ella sempre ha estat enamorada d’Ithiel, un personatge molt influent en el món polític de Washington. Ithiel li va regalar un anell de maragda com a símbol de la seva passió, i la pèrdua d’aquest anell és el pretext per a una història en què Clara emergeix com a indiscutible heroïna, una dona de gran qualitat i d’inesperades capacitats d’amor i de sentit comú.


La vida canina

L’autor ens presenta els relats que componen aquest llibre com si els haguessin escrit els pacients d’un gabinet psiquiàtric. Podríem dir que el resultat se situa a mitjan camí entre una petita antologia d’històries fantàstiques i una crònica de casos clínics a la manera del doctor Sacks. Ens hi assabentem d’aparicions i desaparicions, trobades improbables, confusions inversemblants, persones que de sobte es posen a parlar en hongarès i altres que s’enyoren d’haver viscut un dia com a gossos. Els lectors, sens dubte, hi reconeixeran l’empremta de Perucho o de Calders. Però, també, potser, la de Boris Vian o la de Julio Cortázar.


Parèntesi

El 4 de novembre de 2007, Charles Beauvoir escriu a Carles Bellver per encomanar-li la publicació dels seus diaris. Tot i que l’escriptor no se sent obligat, ni de bon tros, a executar l’excèntrica voluntat de Beauvoir, hi farà un cop d’ull, en llegirà les primeres frases i, en un tres i no res, la curiositat el vencerà. Les anotacions s’inicien el setembre de 2001, quan Beauvoir va marxar de París a Szohôd, capital de la república imaginària de Bordúria, per exercir com a professor visitant en una denominada «Escola d’Alts Estudis». I acaben el maig de l’any següent, quan va fugir del país a corre-cuita, esglaiat per la situació d’amenaça bèl·lica que s’hi vivia.


Un cel nou i una terra nova

Un jove funcionari —«home de negre»— arriba a una ciutat que podria ser València, intervinguda pel govern central. Des d’aquell primer vespre començaran a passar-li coses sorprenents. Un títol extret de l’«Apocalipsi» per a una història d’amor amanida amb fortes dosis de surrealisme i crítica social. «Set somnis d’escriptors i un d’una escriptora». Vuit proses breus que evoquen els mons i les sensibilitats literàries de Jean Ferry, Augusto Monterroso, Lord Dunsany, R. L. Stevenson, H. P. Lovecraft, Ray Bradbury, Giovanni Papini i Maria Folch.


Una història subterrània

Un conte fantàstic, potser infantil, inspirat en la visió dels refugis de la Guerra Civil quan es van començar a construir els primers pàrquings subterranis a Castelló.


D’ofici, perdiguer

Tothom troba la mar de normal que aquell any, per Carnestoltes, les castanyeres en lloc de castanyes venguin unes misterioses boles blanques. Bé, tothom tothom… no, perquè la Núria està força intrigada. I quan coneix l’Ovidi, un detectiu de debò, encara s’interessa més pel tema. La llàstima és que els pares no la deixen sortir després de sopar, i ella se les ha d’enginyar com pot per ajudar l’Ovidi a investigar el cas.


L’aventura de la humanitat

Per comprendre l’esdevenir de l’espècie humana, cal investigar el seu passat. Les societats humanes formen un dels sistemes més complexos que existeixen. No obstant, d’un estudi aprofundit de la seva història, és possible copsar quines han estat les pautes més essencials de la seva evolució. Amb la mirada posada en identificar els factors principals que expliquen l’evolució humana, en aquest assaig s’analitzen algunes de les civilitzacions humanes que han sorgit al llarg del temps. Especial atenció es presta al procés de modernització que visqué la civilització occidental. I al procés de ràpida transformació econòmica, social i cultural que ha experimentat la humanitat en els tres últims segles. Una vegada fet aquest estudi històric, s’apunten quins poden ser alguns dels grans trets que delimitaran el seu futur.


El racisme explicat a la meva filla

El gran escriptor marroquí Tahar Ben Jelloun descobreix, en un diàleg amb la seva filla, els motius profunds que porten les persones a comportar-se de manera racista. De què tenen por els racistes? què és el colonialisme i quines conseqüències té? Som racistes de naixement? Tahar Ben Jelloun desenvolupa hàbilment la resposta —no sempre fàcil— a totes aquestes preguntes, i el resultat és un llibre clar, senzill i valent que els nens agrairan haver llegit i els adults no haurien d'oblidar mai.


Revolta de bruixes

La història de Revolta de bruixes narra tot allò que succeeix a sis dones i un home en el transcurs d’una nit de lluna plena. Elles componen la brigada encarregada de la neteja diària d’uns grans locals de caràcter despersonalitzat; ell s’ocupa de la vigilància i control nocturn d’aquests mateixos locals. Les dones tenen un problema comú, col·lectiu, que les enfrontarà amb el vigilant, però aquest problema és gairebé l’única cosa que les uneix, i és per això que la diminuta i domèstica revolta que sobrevé pot agafar aviat uns camins inesperats.Amb termes manllevats del tarot podríem dir que, a les forces del dia, s’hi oposaran les forces de la nit; a l’emperadriu s’hi enfrontarà la papessa; a un concepte racional de la vida, una visió irracional de les forces que regeixen el nostre destí. De mica en mica, cobren importància i s’interfereixen entre si el problema dels límits de la intel·ligència humana, el problema de l’esquinçament interior que pot produir la passió amorosa, el problema de la por davant el dolor i la mort; tots ells acabaran per ser elements decisius en una lluita el resultat de la qual, al final de l’obra, no pot ser res més que provisional. Mentre, al marge de la batalla, però incidint en ella, la imaginació, l’instint de la vida, que ens presenten potser una alternativa. No es pretén donar respostes gaire contundents. Només plantejar unes angoixades qüestions, recordar alguns aspectes de la crisi ideològica que viu el nostre entorn, intentar l’anàlisi de per què, inesperadament, els bruixots tornen i es fan amb el poder.


Testamento

El protagonista, un maduro profesor homosexual, sintiendo próxima su muerte a consecuencia de una enfermedad, intenta decidir a quien dejar su herencia: un ensayo sobre «El libro del amigo y del amado» de Ramon Llull. Decide que la mejor persona para heredar tan curioso legado es su mejor alumno, del cual está enamorado.


Una vella, coneguda olor

Josep Maria Benet i Jornet va escriure Una vella, coneguda olor l’any 1962, amb vint-i-dos anys. La peça ens trasllada a la Barcelona proletària d’aquell temps, una ciutat de patis de veïns, de canvis i d’inquietuds, personalitzats en la Maria, protagonista de l’obra, una noia jove sumida en un conflicte íntim però universal. Un text amarat de records, melodies i olors d’una altra època de la qual encara sentim els batecs, dirigit per Sergi Belbel i protagonitzat per un elenc destacable que uneix dues generacions diferents.


Papitu. El somriure sota el bigoti

Un repàs a la vida i al cor de Josep M. Benet i Jornet, a la seva obra, les seves relacions, i també un llibre que ens deixa una petja en la memòria, la fràgil memòria que l’Alzheimer pot arribar a fer miques. I que, fins a l’últim batec, és inesborrable. En aquestes pàgines es parla del Papitu, del seu somriure murri i de l’immens llegat literari que ha deixat.


Maragall i la Setmana Tràgica

Maragall i la Setmana Tràgica és una obra de referència per entendre els fets que es produïren a Barcelona a l’estiu del 1909 i encara és la radiografia més clara per descobrir l’altura espiritual de l’intel·lectual Joan Maragall. L’opera prima de Josep Benet és, a més, un referent de l’assagisme català, un text clàssic que des de la seva publicació el 1963 ha merescut un acolliment envejable. A més d’haver estat doblement premiat (Premi Joan Maragall 1961 i Lletra d’Or 1964), ha estat reeditat sis vegades, i al llarg dels anys s’ha convertit en una eina imprescindible per comprendre la nostra història recent.


Appassionata

«Posant la mà a l’espatlla a l’adolescent que vaig ser i oblidant-me dels meus setanta-set anys, vaig abocar-me a escriure aquesta appassionata història d’amor. Ha estat escrita, doncs, acceptant tots els riscs, fins el de no connectar amb l’home d’ofici, però sí, i plenament, amb el lector, si més no, amb la mena de lector encara amb suficient interès per a comunicar-se amb la gent que, en vista de l’espectacle que estem representant entre tots, ha triat de practicar l’amor, el més vell i al mateix temps un dels més bells “oficis”».


La família Rouquier

La família Rouquier, escrita l’any 1944 i guanyadora del premi Joanot Martorell de 1952, és un formidable estudi de caràcters que recull la vida, no tan sols d’una família barcelonina, sinó de tota una època. Es tracta d’un treball minuciós sobre la complexitat de les relacions humanes i la gestió de les emocions, com ara la descoberta de l’amor, la passió i l’angoixa.


Mateu el president

En una Barcelona pre-hivernal, Jaume Fuster torna a la ciutat per incorporar-se al grup d’Homicidis dels Mossos d’Esquadra. I allò que havia de ser simple rutina es converteix en un cas ben enrevessat amb un agent decapitat i el pla ordit per la gran burgesia catalana i l’extrema dreta per carregarse el president del Barça. Putes, sicaris i periodistes completen la galeria de personatges per mostrar la putrefacció de la societat actual.


Matar el meu pare

El cadàver d’una dona apareix en un llac de localitat de Skövde. Tres dones, dues periodistes locals, Ing-Marie Andersson i Julia Almliden, i l’agent de policia Anna Eiler investigaran el cas. Les tres amaguen alguna cosa, però només una d’elles és capaç de preparar a sang freda un crim encara més atroç que el que pretén resoldre. No podràs deixar de llegir fins que esbrinis quina de les tres està planificant la mort de la persona que ha convertit la seva vida en un infern, el seu pare.


El truc

Dos mons: Praga 1934 i Los Angeles 2007. Dos personatges: un nen que encara creu en tot i un vell que ja no creu en res. Dos destins que s’acabaran trobant.EL TRUC és una bella història explicada amb una barreja molt personal d’humor i tendresa. En Mosche, el protagonista, és fill d’un rabí i de ben petit aprèn a casa que les mentides ens ajuden a viure. Quan encara és un nen decideix escapar-se per enrolar-se en un circ. Al cap de pocs anys s’haurà convertit en un mag famós, el Gran Zabbatini, sobreviurà a la fúria nazi i a una dolorosa història d’amor, i acabarà triomfant als Estats Units.El contrapunt és en Max Cohn, un nen americà que té deu anys, una àvia que es va salvar dels crematoris nazis i uns pares que s’estan divorciant. Està convençut que el Gran Zabbatini pot fer que es tornin a estimar, i no pararà fins a trobar-lo i convence’l —encara que ja sigui vell i no vulgui saber res més d’aquest món— que faci un truc de màgia per tornar a unir els seus pares.


Assaig sobre les dades immediates de la consciència. La intuïció filosòfica

«D’aquesta confusió entre el moviment i l’espai recorregut pel mòbil varen néixer, a parer nostre, els sofismes de l’escola d’Elea; car l’interval que separa dos punts és divisible infinitament i, si el moviment estigués compost de parts com les del mateix interval, aquest mai no es podria franquejar. Però la veritat és que cadascun dels passos d’Aquil·les és un acte simple, indivisible, i que, després d’un nombre donat d’aquests actes, Aquil·les avançarà la tortuga».


Crueltat

La Gwendolin, de 17 anys, ha viscut a tot el món i parla molts idiomes perquè el seu pare és diplomàtic, o això creu ella. Ara viu a Nova York i el seu pare treballa a la seu de les Nacions Unides. Però un dia ell desapareix i la Gwendolin descobreix que en realitat era un agent de la CIA i que uns gàngsters l’han raptat. El seu pare li ha deixat un missatge encriptat i ella decideix anar a buscar-lo a París, seguint-li la pista. Allà és entrenada durament per una agent del Mossad que la converteix en una espia despietada i disposada fins i tot a matar…


Un vespre al paradís

A Un vespre al paradís, un nou recull de vint-i-dos contes, hi retrobem l’estil lluminós, la calidesa i l’humor negre propis de l’autora, i la veu ingènua i lúcida, a voltes crua i desoladora, de les seves protagonistes, sempre dones amb vides complicades i l’ànima immensament lliure. Els relats, la majoria autobiogràfics, salten de Texas fins a Xile, de les platges de Mèxic fins als carrers de Nova York, i són testimoni de l’esperit poc convencional i vital de l’autora, dels horrors de l’addicció i de la síndrome d’abstinència, de la força irracional de la passió amorosa i de la fragilitat del desamor i la solitud.


La noia que es va capbussar endins el cor del món

Com veuries el món si tinguessis unes capacitats mentals generals d’una noia de 7 anys però alhora tinguessis una memòria privilegiada i una comprensió i organització espacial catalogada de geni? Com entendries la vida si el teu cervell no et permetés entendre els eufemismes, les metàfores, si les teves connexions neurològiques no et permetessin mentir ni tenir fantasies, en definitiva…? Com entendries la vida vivint en un pragmatisme absolut però amb un alt grau de simplicitat i lucidesa? Aquesta noia es diu Karen i és la protagonista i alhora narradora d’aquesta fantàstica obra.


El virgo de Visanteta

L'acció de la història té lloc al poble de Favara (Ribera Baixa) i l'argument se centra en la presentació de dues querelles de caràcter sexual que són portades davant l'alcalde. D'una banda hi ha la querella d'un matrimoni, el Tio Collons i la Tia Tomasa, desavingut a causa que el Tio Collons sodomitza la seua muller. D'altra banda, hi ha la querella d'en Pasqualo (fill de Collons i Tomasa) i na Vicenteta, qui exigeix a en Pasqualo que es case amb ella, ja que, segons Vicenteta, en Pasqualo l'ha desponcellada. En Pasqualo argumenta davant del jutge i dels seus pares que na Vicenteta l'ha seduït i que ella no era verge. [El 2009, coincidint amb el 200 aniversari del naixement de l'escriptor suecà Josep Bernat i Baldoví (Sueca, 19 de març de 1809 - València, 31 de desembre de 1864), el suecà Joanjo Aguar transcrigué digitalment l'obra més famosa d'aquest autor, El Virgo de Visanteta a partir del facsímil de la primera edició, de 1845. Cal tenir present que, en ser una transcripció fidel, la llengua no està normativitzada. Diuen que el millor homenatge que se li pot retre a un escriptor és llegir i difondre la seua obra, i donat que Joanjo Aguar l'ha posada a disposició de tots, ací vos l'oferim.]


L’origen

Els estudiosos de l’obra de Thomas Bernhard acostumen a dir que la seva «obra magna» és l’autobiografia dels anys d’infantesa i joventut que l’autor austríac va escriure entre 1975 i 1982 i que va dividir en cinc volums: L’origen (1975), El soterrani (1976), L’alè (1978), El fred (1980) i Un nen (1982). L’origen ens situa a la ciutat austríaca de Salzburg, cap a l’octubre de l’any 1944. Per aquelles dates la segona guerra mundial es trobava en el seu desenllaç final, i Salzburg, com altres ciutats ocupades pels nazis, estava apunt de patir els bombardeigs de les tropes aliades. Un Thomas Bernhard de 13 anys es troba en aquell moment en un internat del centre de la ciutat. El seu padrastre i el seu tiet són a la guerra, i el seu avi (l’única persona de la família per la que Bernhard sent afecte) l’envia a un internat amb la idea que el noi estudii per tenir un bon futur professional. El llibre avança entre la crònica històrica dels fets i els records personals d’en Bernhard. Fins aquí tot sembla normal i correcte, diguem que existeixen molts llibres de memòries sobre els efectes devastadors de la guerra, però segurament pocs o cap amb la mala llet i l’odi dirigits sobre la pròpia ciutat i els seus ciutadans.


El malaguanyat

«Un dia d’abril, no recordo exactament quin, em vaig despertar i em vaig dir: s’ha acabat tocar el piano. I no vaig tornar a posar la mà a l’instrument». Sentir Glenn Gould interpretant les Variacions Goldberg de Bach a la classe de virtuosisme de Vladimir Horowitz, a la cèlebre escola Mozarteum de Viena, empeny el narrador a una decisió radical: abandonar els estudis de virtuosisme, abandonar la música, regalar l’impecable Steinway a una filla de mestre qualsevol. I empeny el seu company Wertheimer a malaguanyar els seus dots per a la interpretació a canvi d’una obsessió estèril per l’art prodigiós de Gould, l’home que odiava les sales plenes de públic. El malaguanyat presenta una introspecció vertiginosa cap a l’essència del geni, a la resplendor i la destrucció que deixa al seu pas, que és alhora, des de l’amargor i la profunda lucidesa de Bernhard, un testimoni d’excepció del nostre temps.


El nebot de Wittgenstein

Thomas Bernhard, durant una estada en un sanatori, va aprofundir la seva amistat amb Paul Wittgenstein, home original, pintoresc i patètic, un veritable personatge de novel·la. Quant al seu oncle Ludwig, el mític filòsof en el qual la seva vida o llegenda s’inspirava Korrektur (1975), només apareix aquí com a buit, com una absència molt marcada. S’ha dit que mentre Ludwig va portar la seva filosofia al paper i no la seva bogeria, Paul era un boig perquè va reprimir la seva filosofia i no la va publicar, exhibint només la seva bogeria. Un llibre amb fort accent «autobiogràfic» en què l’autor ens confia un cop més, i cada vegada millor, coses trivials i profundes, i divertides fins saltar-se les llàgrimes, sobre la vida, l’art, els premis literaris, els cafès vienesos, la vida al camp, les carreres d’automòbils, la malaltia i la mort, en un d’aquests soliloquis al·lucinats, repetitius i despietats dels que posseeix el secret. En aquesta furiosa revelació que s’infligeix i ens infligeix, aquest terrible narrador, decididament incòmode, ens parla també per primera vegada de l’amistat. Ho fa admirablement i, per utilitzar una de les seves expressions, sense el menor mirament, i això fa molt de mal.


Trasbals

Durant un cap de setmana passat a la casa paterna, un jove estudiant de Mines acompanya el seu progenitor, metge d’una extensa comarca austríaca, a un seguit de visites professionals; això serà l’excusa perquè presenciem una desfilada de personatges grotescos esguerrats, criminals, alcohòlics, folls que culminarà en el llarg i ja famós soliloqui del príncep de Saurau. A mesura que pare i fill avancen per una vall cada cop més tancada i asfixiant, la narració també es farà progressivament eixordadora i obsessiva, fins al deliri implacable de l’excèntric estadant del castell de Hochgobernitz. El que podria semblar fruit d’una imaginació excessiva o fins truculenta no és sinó, en el cas de procedir de la ploma fecunda de Thomas Bernhard, un diagnòstic despietat de la societat austríaca, fàcilment extensible, d’altra banda, a d’altres societats: som víctimes, se’ns diu en aquest llibre, d’una població malalta de cap a cap, propensa a la violència i la demència. On rau, però, el secret de la fascinació que emana de les pàgines de Trasbals? Sens dubte en l’estil contundent, volgudament martellejant, sinuós, un estil que voreja la pura acrobàcia verbal, encara que sempre dominat pel seu autor i que la traducció de Núria Roig respecta amb tota fidelitat. Si calgués destacar el qualificatiu més repetit d’entre la munió de comentaris que la mort prematura de Bernhard ha suscitat, aquest seria que es tracta d’un escriptor de l’estirp, com també s’ha dit, de Kafka o Beckett imprescindible. El lector català té ara ocasió de comprovar-ho per fi amb una de les seves obres cabdals.


Anònim venecià

Drama romàntic interpretat únicament per un home i una dona (ELL i ELLA), explica la història d’un matrimoni que porta vuit anys separats. ELL li demana a ELLA que es tornin a trobar a Venècia. Amb una senzillesa estremidora, Berto ens endinsa en els sentiments més profunds de la parella, tant els que visqueren en el passat com els que encara segueixen subsistint dins seu, després de tot aquest temps sense veure’s. Una història d’amor i desamor, que, portada al cinema, va convertir-se en una de les pel·lícules més famoses de l’època.


Els herois

Herois, […] és un llibre fervorós i sincer. Ningú ha de cercar-hi enginy ni fantasia. Us dono una obra viscuda i no pas una oriflama literària. Austerament he recercat entre les meves enyorances d’aventurer humil. Prudenci Bertrana


Josafat

Des del primer moment, Josafat (1906) va ser un revulsiu per a la literatura catalana només comparable al que havien significat els drames rurals de Víctor Català. En aquest cas, però, Bertrana ambientava la seva tragèdia no pas en un entorn al marge de les ciutats, sinó al seu cor mateix: al campanar d’una catedral. La novel·la, contundentment breu, és un dels cims del modernisme català i una de les narracions més escabroses que hagin donat les nostres lletres. Aquesta edició de Josafat pretén introduir adequadament els estudiants a l’obra més destacada de Prudenci Bertrana. Inclou un breu estudi introductori que relaciona el text amb la tradició literària catalana i de la literatura universal, el comentari d’un fragment de la novel·la i un apartat d’exercicis que ajuden a contextualitzar Josafat en el moment històric i l’obra de l’autor, en el tema literari de la bella i la bèstia i en allò que la novel·la de Bertrana manté d’actualitat perenne.


A terra les muralles!

En els primers mesos de 1842, Ferdinand de Lesseps arriba a Barcelona amb el càrrec de cònsol de França i coincideix amb Ildefons Cerdà, que hi ha tornat després d’uns anys a Madrid. La ciutat bull d’indignació contra el govern del general Espartero, que decreta quintes i impostos, manté l’estat de setge i negocia tractats que perjudiquen la indústria local. Amuntegats dins dunes muralles vetustes amb només cinc portals, asfixiats per la falta d’espai i l’esclavitud de les fàbriques, els ciutadans demanen la caiguda dels murs de pedra, de la Ciutadella i també del règim polític. A les tertúlies dels cafès es condemna la injustícia social, es proclama la igualtat dels homes i es discuteix com hauria de ser la nova ciutat fora muralles. Una baralla al portal de l’Àngel encén una nova revolta popular, que expulsa l’exèrcit espanyol fora de la ciutat i provoca la fugida de les classes benestants. Barcelona es dirigeix cap al desastre, sota l’amenaça d’un bombardeig des del castell de Montjuïc, que Ferdinand de Lesseps tracta desesperadament d’evitar.


Synnöva Solbakken

És aquesta novel·la pagesívola la primera flor del geni del gran escriptor de la Noruega. Ell, el cantaire dels costums de les masies, l’enamorat del poble, el cor del qual sabia commoure amb els seus lais i narracions, empenyent-lo endavant, sempre endavant, va començar escrivint aquesta obra, que va revelar el geni. La gent que aquí es mou és gent del Nord; és gent batuda per les tempestats d’aquelles regions glaçades, mes que conserven el cor a l’estat d’infantesa; és gent d’aquella de qui en Heine digué que, dins de llurs masos, s’asseuen al costat del foc i amb el mirar s’entenen i llegeixen llurs paraules quan encara no han sortit dels llavis; amb un sol crit, amb un moviment, aixequen una tempestat de plors o de rialles: mentre que nosaltres només ho aconseguim a força de discursos i exclamacions.


Blake, William


El llegat d’Irina Bennington

«Àngels Obscurs» és la història d’una història. La història de com la llegenda i la fantasia s’entrellacen en un marc incomparable on l’amor, la rebel·lió, la màgia i el misteri s’executen en una realitat convertida en mite, el punt central que va reobrir la més arcaica de les ferides, la guerra eterna desenvolupada en l’inici dels temps. Katye Bennington és l’última dels Bennington, la família que des de segles ençà ha viscut a la vora del llegendari llac Irwa, la llar dels misteris i fantasioses històries que tenyeixen de màgia els contes de Green Valley. La Katye comença a experimentar estranys somnis i visions inexplicables mentre entren a la seva vida els germans Kim i Jeremy Doots. Poc a poc anirà descobrint els poders que posseeix i la veritable història de les seves avantpassades a mesura que discerneixi la veritat de la mentida de la increïble i fantàstica història d’amor que ha servit de recurs infinit de llegendes i contes, la història de l’àngel Irwa i la seva pròpia avantpassada, la Irina Bennington. Estirant el fil, no tan sols començarà a entreveure la veritat, sinó que es veurà involucrada en la guerra eterna iniciada en els primers capítols de la història, el conflicte entre els Àngels Obscurs, descendents de Llucifer i els Purs, els qui van lluitar amb l’arcàngel Mikah’El per expulsar-los del Cel, una guerra on mai s’haurien d’haver ficat els humans, però que la innocència i error de la Irina va reobrir en forma d’una ferida que ara demana ser curada d’una vegada per totes. La Katye, en Jeremy i la Kim, juntament amb tota la família Armas, els Àngels Obscurs, s’uniran per fer front a l’amenaça que plantegen els Purs, per protegir a la pròpia Katye i per tancar per sempre més una història que ja fa massa temps que és viva i latent. Les llàgrimes vesades per Irina teixeixen poc a poc la narració donant forma al que mai ha estat revelat.


Catalunya-Espanya en desconnexió

Es tracta d’una anàlisi del procés de desconnexió mental dels catalans vers Espanya, d’aquí el títol del llibre. I comprèn el període 2005 (amb l’Estatut), fins la Via Catalana per la Independència (2013).


Els Cinc s'ho passen estupendament

La filla d’un amic de l’oncle Ernest està en perill: si el seu pare no revela el resultat de les seves últimes investigacions serà raptada.


Una altra aventura dels Cinc

Hi ha un lladre en Vil·la Kirrin! Els Cinc creuen saber qui és, però necessiten proves. Amb un vell mapa i un camí secret aconsegueixen descobrir al culpable.


Els Cinc s’escapen

Els Cinc s’escapen a l’illa de Kirrin fugint d’uns desagradables personatges instal·lats a Vil·la Kirrin. Però qui ha estat a l’illa? Què conté el misteriós bagul que algú ha deixat en el vell vaixell naufragat? Els Cinc creuen que estan rere la pista d’uns contrabandistes. Fins que senten el crit d’un nen…


Els Cinc al Turó del Contrabandista

Encara hi ha contrabandistes al Turó del Contrabandista? Els Cinc estan en una casa enorme i antiga que s’alça sobre el turó i descobreixen un munt d’amagatalls boníssims, fins i tot túnels subterranis! Una nit veuen que algú està fent senyals des de la torrassa. Però, qui pot ser?


Els Cinc se’n van en una caravana

La caravana dels Cinc és atacada per una cabra. El seu propietari els ofereix dur-los al circ del seu oncle. Aquest es mostra molt amable amb els nois; però quan els Cinc acampen en un pujol canvia la seva actitud i els tracta de convèncer que marxin.


Els Cinc altra vegada a l’illa de Kirrin

Què està fent l’oncle Quintí, sol a l’illa de Kirrin? Els Cinc no poden anar a l’illa perquè l’oncle ha donat ordres estrictes que ningú s’hi acosti. Tot i que no està realment sol. Algú l’observa…


Els Cinc van de càmping

Els Cinc van d’acampada i descobreixen unes vies de tren abandonades. Hi ha qui diu que en aquesta zona hi ha un tren fantasma. Una nit, els nois el veuen i decideixen investigar el túnel on l’han perdut de vista.


Els Cinc les passen negres

En Dick ha estat segrestat perquè l’han confós amb una altra persona! Els Cinc estan desesperats. Segueixen el rastre fins a una vella casa sinistra enmig del no-res, i el troben sa i estalvi! Però just quan pensaven que s’havien acabat els seus problemes, es troben tots captius i en greu perill! Qui els rescatarà…?


Els Cinc passen aventures

Un espia i els seus sequaços proven de robar les notes de treball de l’oncle Ernest. Per aconseguir-les prenen com a hostatge la Jordi. Els nois, ajudats per una nova amiga, la intrèpida Jo, es disposen a actuar.


Els Cinc a l’Aiguamoll del Misteri

Els Cinc descobreixen que l’Aiguamoll del Misteri té un nom molt apropiat! Allí hi ha alguna cosa perillosa, però els Cinc necessiten ajuda per saber de què es tracta. Els rodamons que acampen a l’aiguamoll són poc amistosos, així que els Cinc no tenen més remei que arriscar-se per les boires traïdorenques i seguir el rastre.


Els Cinc altra vegada junts

Els Cinc han estat convidats a passar uns dies a casa d’un científic, i acampen al costat, en un camp on també hi acampa un circ. Els Cinc s’ho estan passant molt bé. Però podrien haver imaginat que hi hauria algun misteri per resoldre. Uns documents d’alt secret desapareixen de la casa del professor, i els Cinc estan resolts a esbrinar qui se’ls ha emportat.


Una solitud massa sorollosa

UNA SOLITUD MASSA SOROLLOSA és la història de Hant'a, el premsador de paper, que esclafa a la seva premsa tones de llibres. Tones de cultura, de visions de la vida i dels homes. Esclafa tota l'acumulació de coneixement i de saber que la humanitat ha anat sumant al llarg del temps, llibres prohibits que la falta de llibertat mana destruir. Després de trenta-cinc anys de fer e mateix s'ha fet una cultura llibresca important i les cites dels grans autors li fan companyia i l'ajuden a interpretar el món. Al seu soterrani humit, on els ratolins fem niu, Hant'a fa de la seva feina un art. Un dia, però, els nous temps s'imposen i és substituït per gent jove, obrers socialistes modèlics, que fan el seu ofici amb una eficàcia maquinal. El destí de Hant'a farà un gir absolut.


A la gola del llop

En Poca-Traça —fred, calculador, investigador nat— ensopega amb un cos mort. Mort? Bé ho sembla. Està vist, Poca-Traça, que els crims et persegueixen, que arreu on vas hi ha mar de fons. Qui t’havia de dir, Poca-Traça, que aquelles vacances que t’esperaves avorrides, et durien tants maldecaps? Qui t’havia de dir que, si vols descobrir una fera que no ho és, podies anar a parar «a la gola del llop»? Qui et podia fer pensar que, darrere el que et pensaves que era la «Bèstia de Gévaudan», s’hi amagava…? Qui et podia fer sospitar que la teva vida i la d’en Pol les tindríeu penjades d’un fil?


L’agressor invisible

Passen coses estranyes en aquell castell convertit en hotel. S’hi amaga, sens dubte, algun secret tèrbol amb fila de fantasma. De fantasma? Si de cas, de carn i ossos. Queda clar, Poca-Traça, que els crims t’empaiten. I, si això no fos prou, ara se t’ha acudit d’acompanyar el teu pare en una de les seves investigacions. Però, alerta! Quina mena de malson t’aclapara? ¿És o no és veritat, que algú ha entrat a la teva habitació mentre tu hi dormies ben tancat amb pany i clau? ¿Hi deu haver cap relació entre la teva angoixa nocturna i l’assassinat que ton pare vol aclarir? Ah, Poca-Traça! Una vegada més, hi ha «algú» disposat a posar a prova la teva sang freda…


Una estranya desaparició

«Que ruc que sóc! —es deia en François—. En què, punyeta!, m’he deixat embolicar? I tot perquè ella m’ha fet una dolça mirada. Al cap i a la fi, no la conec pas tant com això, aquesta Sylvaine». I el que tu et pensaves no era res, Poca-Traça, al costat del que et trobaries ben poca estona més tard… Decididament, no hi ha mort que se t’escapi. Per una raó o altra, Poca-Traça, et fas un tip de veure cadàvers… Ara que, el que encara no t’havia passat mai és que, al cap de ben poca estona, el cadàver s’hagués esfumat com per art d’encantament. I que l’endemà el mort truqui des de Londres, tampoc no és que sigui gens normal, oi? Ai, Poca-Traça! Ja cal que posis en marxa el magí, perquè el cas no és fàcil: Ets víctima d’una al·lucinació? O ets realment l’únic testimoni d’una estranya desaparició?


Pompeu Fabra: el menhir i els arbres

Amb una prosa evocadora i plena de matisos, Pompeu Fabra: el menhir i els arbres és un retrat de la seva passió per la llengua, del seu compromís, dels seus anhels i de les seves disputes, com la que va mantenir amb Narcís Oller. El text ideal per commemorar els cent anys de la publicació de la Gramàtica catalana.


1000 pessics de saviesa

"La saviesa dels savis i l'experiència dels segles es poden conservar en les citacions" (Benjamin Disraeli). Efectivament els grans pensaments es poden condensar en sentències i màximes plenes de sentit -fins i tot de sentit comú-, que ens fa aprofundir en l'experiència i el saber humans. En el món d'avui, carregat de presses, aquests pessics de saviesa -recopilats "amb el propòsit que resultin útils com a reflexions existencial amb capacitat de despertar el goig intel·lectual i la superació personal" -ens han de conduir a moments de pausa que ens enriquiran i ens ajudaran a ser, nosaltres també, una miqueta més savis.


El Manuscrit de Port-Ébène

1999 Som a finals del segle XVIII, una dona jove arriba a les Antilles, on el seu marit té una plantació de canya de sucre. L'opulència torbadora de l'illa, els tambors de les nits vodú, les cavalcades a pel a les platges i la sensualitat dels cossSom a finals del segle XVIII, una dona jove arriba a les Antilles, on el seu marit té una plantació de canya de sucre. L’opulència torbadora de l’illa, els tambors de les nits vodú, les cavalcades a pèl a les platges i la sensualitat dels cossos mig nus dels esclaus fascinen d’una manera extraordinària la jove europea. Posant en perill el bon nom i l’honor familiar, es deixa endur per la passió de l’amor i s’implica en les lluites anticolonials i per a l’abolició de l’esclavitud. El seu testimoni ens és llegat en El manuscrit de Port-Ébène, que arriba a les mans d’un editor francès dels nostres dies.


El mar

El mar es pot considerar com una de les millors novel·les líriques que s’han escrit mai en català. A l’origen de tot hi ha la Guerra Civil, que trastoca brutalment els codis morals dels protagonistes, per bé que Blai Bonet n’exhibeix més el matís personal que no el caire col·lectiu. Els dubtes sobre la identitat personal, l’angoixa, el destí incert d’una societat deshumanitzada, viscuts per uns personatges des de l’interior d’un sanatori, reflecteixen un món repulsiu i fascinant, real i fictici.


Judes i la primavera

Tercera novel·la de Blai Bonet després d’El mar (1958) i Haceldama (1959), Judes i la primavera conté, a més del miracle de l’eclosió del sexe i de Déu en la vida dels nois, una religiositat singular, dissident, que qüestiona la llei perquè «Jesús sabia que tot sovint les morals són homicides i es fan contra l’individu personal». Salvador, jove fill de la vídua Maria, torna al poble on el seu pare va ser assassinat. L’agonia i la mort es transmuten en primavera: és la Setmana Santa, que el poble d’Hostili celebra amb el seu ple de cacics criminals, d’infants suïcides, d’adolescents inspirats. Blai Bonet crea en les seves novel·les un món que comunica amb el de Pasolini i Faulkner, en què la bellesa neix de la impuresa. Una bomba que esclata avui en el text original inèdit, recuperat i restaurat per Nicolau Dols.


El mar

El mar es pot considerar com una de les millors novel·les líriques que s’han escrit mai en català. A l’origen de tot hi ha la Guerra Civil, que trastoca brutalment els codis morals dels protagonistes, per bé que Blai Bonet n’exhibeix més el matís personal que no el caire col·lectiu. Els dubtes sobre la identitat personal, l’angoixa, el destí incert d’una societat deshumanitzada, viscuts per uns personatges des de l’interior d’un sanatori, reflecteixen un món repulsiu i fascinant, real i fictici.Traduïda d’ençà del 2002 a les grans llengües d’Europa (castellà, anglès, francès, italià, rus, hongarès, romanès, polonès, serbi, eslovè), forma part de les obres que el temps converteix en long-sellers. Avui s’amplia amb un nou epíleg de Xavier Pla i nou capítols del mecanoscrit retrobat a l’arxiu de la censura.


Judes i la primavera


Marès Nostrum

Un estrafolari personatge d’idees reaccionàries és trobat malferit en un lloc que és tot un símbol de la destrucció del territori de Menorca. Tots els indicis i, sobretot, els perjudicis, assenyalen els col·lectius ecologistes. El detectiu privat Jaume Pons fa anys que ha penjat la placa. Però la reaparició del grup Menorca Verda —amb qui té massa comptes pendents des de fa molt de temps—, fa que hagi de tornar a entrar en acció. I és que en Jaume Pons sap que les coses no solen ser gairebé mai allò que semblen, sobretot quan hi ha tants d’interessos en joc.


Dos amants com nosaltres

Com han estimat els catalans al llarg dels segles? L’erotisme, la sexualitat, la seducció i l’amor a través de les pàgines de la literatura catalana. La llegenda del cor menjat, Tirant i Carmesina, Terra baixa, els amors perduts de Mirall trencat, la memòria dels cossos de Gabriel Ferrater, la bogeria de l’amor de Pere Rovira… La literatura catalana conté històries d’amor i desamor èpiques i universals, moltes d’elles, apassionants i poc conegudes. Dos amants com nosaltres recull i comenta les grans passions de paper que bateguen entre les pàgines de la nostra literatura i que en dibuixen una particular geografia amorosa. Paraules sobre el desig, històries d’amants impulsius, apassionats i agosarats.


Herois d’Azània

A l’Azània ixent, herois ho són tots. Herois de paper, fràgils i trencadissos, víctimes del fracàs o de l’èxit. Herois de ferro, forjats a les batalles com a soldats invictes o com a vençuts. Herois de pedra, immutables en un entorn trepidant i volàtil. Herois de fullaraca, que van cap on els porta el vent. Herois negres, blancs i bruns, que neixen i viuen i moren. Protagonistes anònims, que fan la història sense saber-ho. Persones com vostè i com jo, però als antípodes. Herois d’Azània.


Les set aromes del mon

Un tal Fèlix Dufoy viatja a set racons del món, a la recerca del millor cafè. En realitat, el protagonista busca la seva pròpia identitat. Uns fets misteriosos han sacsejat la seva infantesa, i partir d'aleshores prova de reconciliar-se amb la seva personalitat. El viatge el porta al Londres purità, l'Istanbul dels harems, l'Aràbia feliç, l'Abissínia en convulsió, la Negreria profunda, el París de Voltaire i el Pernambuco colonial. Són set paisatges, però també set històries, set aromes literaris i set indrets llegendaris de la història del cafè. Tenim alhora un viatge iniciàtic, un culte temàtic i un passeig per les civilitzacions del món. L'obra no reivindica el mestissatge cultural, sinó tot el contrari: reclama la singularitat, les belleses estranyes que converteixen el món en un lloc plural i divers, o sigui ple d'aromes. Les set fragàncies principals serien les que, segons els autors d'època, es condensaven en el cafè, i que a Les set aromes del món són aprofitades per evocar cada un dels escenaris principals: el vinagre a Londres, la menta a Istanbul, la flor a Aràbia, el mesc a Abissínia, l'èter a Negreria, la fetor a París i la càmfora a Pernambuco. Al final, els set teatres de la novel·la porten a un desenllaç inesperat, que relliga l'acció i els set escenaris, tot resolent els misteris de Fèlix Dufoy.


La família del meu pare

La família del meu pare és un retrat familiar de la mà d’una de les autores més reconegudes del nostre panorama actual, Lolita Bosch. En un clar homenatge al pare absent, la novel·la reconstrueix la història d’una ciutat canviant, cosmopolita i oberta al mar i al món, i n’explica els moments clau. Alhora, l’autora fa un exercici literari impecable novel·lant la seva pròpia vida i la dels seus avantpassats. De fil argumental hi trobem les vides dels cinc Ròmul Bosch, els pilars de la seva família; des del primer, que fou alcalde de Barcelona el 1905, just després del mític Rius i Taulet, i responsable de la construcció de l’actual Moll de la Fusta, fins al moment just en què l’últim Ròmul Bosch, ja a les acaballes del segle XX, aprèn a dir la paraula pare.


La ràbia

30 anys són els que ha necessitat l’autora per poder verbalitzar que des dels catorze fins als disset anys va ser víctima de bullying a l’institut. Ara és escriptora i periodista reconeguda, mare, treballa per la pau i li agrada la vida. Però el camí fins arribar aquí ha estat ple d’humiliació, indiferència i menyspreu. Un llibre de lectura obligatòria que es llegeix amb el cor encongit, on la Lolita aconsegueix que visquem el que li va tocar viure a ella.


M

M no és capaç d’explicar a ningú el que passa a casa seva. El seu pare té atemorits tots els membres de la família. En no trencar cap d’ells el silenci, la tragèdia final és inevitable. M té 16 anys, és un bon estudiant i un bon company d’institut, té algun amic i compta amb la simpatia i l’amistat de l’entrenador de l’equip de bàsquet; de tota manera no és capaç d’explicar a ningú el que passa a casa seva. Solament pensa a poder començar a treballar ben aviat per treure la mare i la germana d’aquell infern. El comportament del pare impedeix que les persones del seu voltant creixin, es facin lliures, siguin responsables: destrueix. Aniquila, literalment.


Que no ens guanyi la por

La por és un termòmetre essencial que compartim les persones de totes les cultures, els gèneres i les edats del món, una mena de radar que avisa el cos quan s’ha de preparar, i que ens ha fet mossegar-nos la llengua més d’un cop per mantenir-nos sans i estalvis. Però quan no sabem què fer-ne i està a punt de vèncer-nos, també és un amplificador que ens va en contra i fa que no ens enfrontem, precisament, amb allò que ens paralitza. Tenim por d’allò que realment hauríem de témer? I, en canvi, tenim por de coses que no ens haurien d’atemorir? Reconèixer les pors (socials i íntimes) ens demostra que som capaços, si ens ho proposem, de rebel·lar-nos-hi. Fallar és impossible.


La dona efervescent

Eva, sola i amb dos bessons sota el seu càrrec, passa revista al gir radical que ha donat la seva vida en els últims mesos. Des que va conèixer al Miquel, la seva parella, passant pel tracte amb una sogra neuròtica a la figura sempre absent de Miquel, un pare incapaç d’aixecar-se a la nit a cuidar els seus fills o tenir el més mínim gest amb ells. Està sola, un cop més, acabada de sortir d’un procés que per res ha resultat tot el bonic que li van dir que anava a ser. Poc o gens la van advertir de les particularitats fisiològiques i psicològiques de l’embaràs, per no parlar del post-part, o de la necessitat de forjar una família sense cap tipus de manual. Eva se sent com una aspirina en un got d’aigua, efervescent, desapareixent per moments d’una realitat esfereïdora. Amb l’ajuda inesperada d’un veí, lluitarà per trobar-se una altra vegada, i tornar a prendre el control de la realitat, lluny de veus queixoses i els plors dels bessons.


THERAPEUTIC Pocket Book_B.01_P.01


Algú com tu

«Van resseguir la rue de Seine gairebé sense veure el carrer, pendents com estaven l’un de l’altre. El Jean-Pierre, cicerone amb ganes d’agradar, explicava curiositats del barri que ella escoltava en silenci. Allà on la vorera es feia més estreta, va semblar-li que, sense voler, es fregaven les mans. Pell amb pell. I va tenir una esgarrifança. Van trencar per la rue de Buci, atapeïda de turistes asseguts a les terrasses amb ombra, i de seguida van ser al boulevard Saint-Germain». El Jean-Pierre Zanardi, galerista a la Rive Gauche, és un esperit lliure. La Paulina Homs, de vida tranquil·la i familiar a Barcelona, arriba a París per al casament de la seva cosina.


La màgia dels Reis

L’Oriol té 17 anys. Viu a la costa. Com cada any es disposa a passar un bon estiu. Sense saber-ho, però, s’enfronta als sis mesos més intensos de la seva vida. Ell, que sempre havia anat tirant en un clima familiar sense daltabaixos, es troba en una cruïlla de camins desconeguts: la seducció i l’amor s’enllacen amb la malaltia i la mort d’una manera irrefrenable. De cop i volta s’adona que ha deixat enrera la infantesa i aprèn que continuar endavant és un joc arriscat i perillós.


Nosaltres dos

«L’amistat deu ser això: els lligams invisibles amb algú que fa quinze anys que no has vist i és com si hi haguessis parlat abans-d’ahir». El Kim i la Laura es coneixen a la universitat. Vénen de mons molt diferents. Ell, seductor i despreocupat, és fill d’un hoteler del passeig de Gràcia de Barcelona. Ella, de Banyoles, és senzilla, idealista i sap que la vida es basa en els detalls. Junts riuen, es diverteixen i, units pel vincle de l’amistat, superen els esculls del destí. Malgrat els seus camins divergents, saben que sempre hi són per ajudar-se. Tant se val la distància. Tant se val que triguin molt temps a retrobar-se. Són dos amics, com n’hi ha pocs, a prova de tot. És possible l’amistat entre un home i una dona?


THERAPEUTIC Pocket Book_B.01_P.02


Paraules que tu entendràs

Aquella tarda no van tenir pressa. No els empaitava ningú i les hores es negaven a avançar. Van tornar a la ciutat sense posar la música del cotxe, van esborrar la boira del camí i van retrobar la pau de saber que ja no els quedaven preguntes urgents per fer-se.La Mara Lincoln, aventurera incansable, organitza viatges exclusius per als seus clients. El Xavi Vera, arquitecte d’èxit, rep l’encàrrec de dissenyar la casa de la seva vida. La parella es disposa a brindar per l’any nou en un hotel als Alps suïssos, amb els quatre amics de sempre.Tots sis riuen, juguen i són feliços, però res no és mai el que sembla. L’any que enceten pot canviar-ho tot.Paraules que tu entendràs és un retrat esmolat de la convivència. Una novel·la que explora les relacions de parella, els secrets de cadascú i l’ús que fem de la veritat. Amb una combinació de tendresa i ironia, de nostàlgia i recerca constant de la bellesa, els personatges es mouen pels replecs de l’ànima, disposats a emocionar-nos.


THERAPEUTIC Pocket Book_B.01_P.03


Bosch,Alfred


La reina Sibil·la de Fortià

Sibil·la de Fortià, que provenia de la noblesa menor, va entrar així, en la segona meitat del Tres-cents, a Barcelona, a la cort de Pere “El Cerimoniós”. Gaudia d’una extraordinària bellesa, era més jove que el marit i el matrimoni amb Artal, qui pertanyia a una família de rang més elevat que el de la seva, li permetia una posició més brillant.


THERAPEUTIC Pocket Book_B.01_P.04


La nit transfigurada. Sa Nitja

Recull de poesia dramàtica que inclou La nit transfigurada de Jordi Botella i Sa Nitja de JMa Uyà.


Montsemar i les estrelles


El planeta dels simis

Hi ha éssers humans en un altre lloc, diferent de la nostra galàxia? És la pregunta que es fan els passatgers d’una nau espacial que sobrevola un planeta proper a Betelgeuse: s’hi albiren ciutats, carreteres curiosament semblants a les de la nostra Terra. Després d’haver-s’hi posat, els tres homes descobreixen que el planeta està habitat per simis. Aquests els capturaran i es dedicaran a experimentar amb ells. Davant els simis, els caldrà donar proves de la seua humanitat. Amb milions d’exemplars venuts en tot el món, reeditat ininterrompudament des de la seua primera aparició i adaptat al cinema, El planeta dels simis, l’obra mundialment coneguda de Pierre Boulle, és un dels grans clàssics de la ciència-ficció i de la novel·la d’aventures. Aquesta versió, traduïda per Juli Avinent, inclou un text introductori d’Alberto Giráldez sobre l’experimentació amb animals.


El noi del pijama de ratlles

Berlín, 1942. La guerra no afecta gaire la vida de Bruno, un noi de nou anys que viu en un barri residencial. Però un bon dia arriba a casa i es troba totes les coses empaquetades: el seu pare, membre de l’elit militar, ha rebut un nou destí i es veu obligat a marxar i instal·lar-se amb tota la família en una àrea rural mig deserta i molt depriment. Bruno s’avorreix i passa els dies obsessionat amb una tanca que s’alça davant la finestra de la seva habitació. Fins que no coneix Shmuel, el noi del pijama de ratlles, que viu a l’altra banda del filferro espinós, Bruno ni tan sol no comprèn que ja no és a Alemanya sinó a Polònia. Tampoc no és conscient del que passa a la vida de Shmuel fins que és massa tard per escapar els horrors que es viuen a l’altre costat de la tanca. L’honestedat narrativa, la congruència dels personatges i la progressió magistral de la trama, doten aquesta novel·la d’una qualitat literària molt humana i d’una força narrativa captivadora.


Pepe i jo

La connexió de Pepe Rubianes amb el públic català era tan forta que el seu record no para de créixer. Les seves aparicions a la televisió catalana generaven rècords d’audiència no superats. El gran amic d’aquest showman imprevisible ha estat, des de sempre, Joan Lluís Bozzo. Primer compartint les aventures escèniques, després els èxits amb Dagoll Dagom, els projectes per a la televisió, l’esclat del Pepe en solitari… i també la vida personal, l’amistat, la malaltia, els alts i baixos d’una vida intensa. Sempre, sempre, van ser dos amics de l’ànima que se sabien les llums i les ombres, les fortaleses i les debilitats. Rubianes i Bozzo feien una parella clàssica i molt eficaç: el pallasso esbojarrat i el pallasso seriós, el clown i l’august. Han hagut de passar deu anys perquè en Bozzo s’hagi decidit a escriure aquest relat tan íntim, tan sincer, tan viu, divertit i emocionant del seu amic. Amb la marca «Rubianes».


Pepe i jo


Fahrenheit 451

Guy Montag és bomber en un futur imaginari en el que aquests professionals tenen la missió de cremar els llibres i perseguir aquells que els llegeixen. Aquest és el punt de partida de Fahrenheit 451, una de les novel·les més cèlebres de la ciència-ficció i que, juntament amb 1984 de George Orwell i Un món feliç d’Aldous Huxley, descriu una civilització occidental esclavitzada per la tecnologia, els tranquil·litzants i el conformisme social. Fahrenheit 451 és molt més que una faula sobre un futur aparentment feliç i despreocupat, però gris i sotmès per l’estupidesa humana; aborda temes d’un interès cabdal com ho són el poder, la censura i la importància de la literatura i de la força de la paraula com elements vertebradors del pensament i la responsabilitat social davant de la manipulació dels governants.


Més ràpid que l’ull

En aquest recull de contes, Bradbury presenta, amb una habilitat digna dels millors mags, vint-i-una històries de tots colors, de la quotidianitat més mundana a la fantasia més torbadora. Són unes pàgines plenes de personatges sorprenents: hi ha l’home que crea simfonies amb el cant dels ocells, la parella d’ancians que competeixen en un peculiar joc assassí, els fantasmes de Laurel i Hardy, el rei de les pistes de ball o un matrimoni que —renovat molècula per molècula al cap de nou anys— decideix tornar-se a casar.


Els colors de l’espai

En un món futur dominat pels lhari —una raça suposadament superior a les altres perquè posseeix el secret del transport interestel·lar— Bart Steele, fill d’un famós enginyer espacial desaparegut, decideix buscar el seu pare i, accidentalment, descobreix el secret dels lhari.


Brautigan, Richard - Alguns poemes


Bretch, Bertolt


Color de sang

L’home es deia Radan (cosa ben secundària), i sabia què volia: per això l’havien pagat (cosa essencial). Però Nichols ja s’havia posat en camisa d’onze vares i tenia el paquet en lloc segur. Ara que la noia havia mort (i no precisament de mort natural), es pensava que era seu. També ella va apropiar-se’l quan morí Teece, i aquest tampoc no l’havia aconseguit legalment (detall que no l’amoïnava gens). De fet, els diners ja començaven a passar per massa mans i tothom se’n sortia amb els peus per davant. Situació ben enutjosa fins i tot per un home tossut com Nichols, el qual, pel restant, tenia la sort d’estar casat amb una dona ben capaç de prendre una decisió. Més que res perquè la por se la menjava, naturalment…


Desenfrenada

Quan Ivor va aparèixer, Lee va tornar a sentir tot l’engrescament de la joventut i el record de les il·lusions li va encendre un estrany caliu. Ara es deia Ivor Hendrix i buscava el seu marit. I per ella, Lee, que s’estrenava com a detectiu privat, s’embrancà en una aventura desenfrenada, plena de morts i amb el rerafons de centenars de milers de dòlars, en la qual ningú no era el que semblava. Un erotisme salvatge i una violència il·limitada ho envairia tot, mentre Lee no sabia com arrencar-se del cor la seva tendresa per Ivor…


La verge venjativa

Hauria hagut de girar cua i tocar el dos. Però el tenia atrapat i ho sabia. Aquella dona se li havia ficat a la pell i a la sang i ara estava tan embogit com ella. Mai no havia matat ningú, però allò tampoc no significava matar perquè ell ja estava a punt de morir. Era massa vell i ric com una mala cosa. Se la mirava i sabia que ho faria: l’ajudaria a matar Víctor Spondell pels seus calés. Res no ho podria impedir. Però tot plegat no seria un camí de roses.


Nua damunt del gel que es fon

Kenneth McCall narra en primera persona l’escalada de problemes que li cauen al damunt arran de la mort d’un amic. Cobdícia i erotisme s’encreuen en una atmosfera tensa, en la qual el crim no tarda a aparèixer; i el llenguatge, irònic i brutal, que utilitza el narrador, contribueix a fer que Nua damunt del gel que es fon s’acosti sovint a un còctel de Mickey Spillane i James M. Cain.


Cent dies de felicitat

«No tinc cap mèrit pel qual ser recordat oficialment. Per justificar una placa de marbre en una casa i que algú passi i digui: “A veure què diu la Viquipèdia de qui era aquest Battistini!” Però tinc una dona i dos fills que estimo, amics meravellosos, un equip de nois que donarien la vida per mi, he comès errors, encara en faré més, però jo també he participat a la festa d’aquesta astronau que anomenem Terra. L’única queixa és haver hagut de descobrir que moro per començar a viure». Assaboreix cada segon de la teva vida, i recorda que un dia sense riure és un dia perdut.


La marca de l'aigua

Les marques que indiquen el nivell assolit per les aigües dels canals de Venècia són també una mesura del pas del temps, que, com l'aigua, erosiona tot el que toca. Obsedit per la captació de la bellesa i de l'instant fugaç, Joseph Brodsky aplega a La marca de l'aigua un extraordinari recull de reflexions poètiques entreteixides amb alguns dels episodis autobiogràfics de les seves estades hivernals en aquesta ciutat enigmàtica. La marca de l'aigua és un llibre sobre Venècia, però és, sobretot, una interpretació singular d'allò que ens sedueix d'aquesta ciutat fabulosa: la combinació de llum i penombra, l'empremta del passat sobre la pedra, els reflexos de l'arquitectura damunt la superfície de l'aigua, l'atmosfera especial que sorgeix del contrast entre el que és efímer i el que podria semblar immortal… Fruit d'una sensibilitat molt poc comuna, aquest bellíssim cant d'amor a Venècia del premi Nobel Joseph Brodsky és una guia d'excepció per deixar-se perdre d'una manera real o imaginària per la ciutat dels canals.


Sobre el camí de la vida

En aquest llibre extraordinari, un nét demana consell al seu avi sobre l’actualitat. Però quan l’avi és Moisès Broggi, eminent cirurgià i humanista centenari, cal escoltar-lo perquè, des de la seva saviesa, les noves generacions no només aprenen a detectar els problemes de fons del present, sinó a comprendre la seva profunditat. El materialisme, les desigualtats, el buit espiritual, la demografia, el pacifisme, l’ecologia... Moisès Broggi, des del seu segle de vida, ens assenyala els errors i els encerts del passat amb la voluntat d’ajudar-nos a canviar l’estat actual de les coses i construir un futur més just, lluny del radicalisme. La tendresa i profunditat que destil·la aquesta conversa amb el seu nét Carles Brasó és, simplement, inoblidable


Cims borrascosos

Cims borrascosos narra la història d'amor tèrbola i apassionada entre Heathcliff i Catherine. Amargat i pertorbat per un passat que no és capaç d'oblidar, Heathcliff malviu per la seva set de venjança i provoca la infelicitat de tots els que l'envolten. L'obra presenta, en un ambient misteriós i tràgic, l'esclat d'una passió violenta, però buida de sensualitat. El clima de puritanisme i la ingenuïtat en la visió d'alguns personatges fan encara més remarcable la intel·ligent concepció de la narració, efectiva i potent, que ha fet que sigui considerada una de les millors novel·les del segle XIX.


El cel de mitjanit

L’Augustine, un astrònom brillant, ha dedicat la vida a l’estudi de les estrelles. Durant la seva darrera investigació en un centre de recerca de l’Àrtic, arriben notícies d’un esdeveniment catastròfic. Els científics es veuen obligats a evacuar, però l’Augustine es nega en rodó a abandonar la seva feina. Poc després que els altres se n’hagin anat, descobreix que de manera inexplicable, l’Iris, una nena d’uns vuit anys, s’ha quedat allà. I de cop s’adona que la ràdio ha callat i no hi ha cap freqüència que els doni senyals de vida enlloc. Estan sols. Al mateix temps, l’astronauta Sullivan es troba a bord de la nau espacial Aether en el seu vol de retorn de Júpiter. Són els primers éssers humans que han arribat tan lluny en l’espai, i la Sully, gràcies a l’èxit de la missió, ha aconseguit sentir-se compensada pels sacrificis que li va costar formar part de l’equip: el seu matrimoni i la relació amb la seva filla.Fins ara el viatge ha estat un èxit, però quan la comunicació amb la Terra es talla inexplicablement, els astronautes comencen a dubtar de tot. A mesura que l’Augustine i la Sully s’adonen que els espera un futur ple d’incerteses i de profunda solitud, es veuen obligats a afrontar les decisions vitals que han pres i a trobar la manera de viure amb les conseqüències.Amb una prosa immersiva i absorbent, aquesta novel·la inoblidable posa els seus personatges al límit per explorar què és el que de debò importa. Una oda a l’amor, a la necessitat de connexió humana i a les possibilitats de redempció.


Antologia de poemes de revolta

Poemes de caràcter social i patriòtic pertanyents a diferents llibres i censurats en el moment de la seva publicació.


Tria de poemes conversables. Tast de poemes objecte

Aquest llibre consta de dues breus antologies, fetes per l’autor mateix, que representen dues modalitats típicament brossianes, inseparables, de practicar la poesia: el text poètic de versificació lliure i el poema visual. «Tria de poemes conversables» i «Tast de poemes objecte» tenen en comú el fet de presentar-nos el punt de vista insòlit de Joan Brossa sobre la quotidianitat.


Antologia de poemes de revolta


Àngels i dimonis

Després del fenomen literari de l’any que ha trasbalsat el món sencer, ens arriba Àngels i dimonis, la primera entrega de les aventures de Robert Langdon. Molt abans de desxifrar el codi Da Vinci, el prestigiós simbolista és cridat a Suïssa per analitzar un criptograma trobat damunt el cadàver del físic Leonardo Vetra. La pista que hi descobrirà Langdon és sensacional: una disputa a mort entre l’Església catòlica i els il·luminats, germandat secreta que data de temps immemorials. Desesperat per salvar el Vaticà d’una conspiració funesta, el nostre protagonista unirà forces amb la filla de Vetra, Vittoria, una científica de bellesa misteriosa amb qui s’embarcarà en una cacera frenètica per Roma, a través de criptes precintades, catacumbes laberíntiques i catedrals abandonades, fins arribar a la volta més ben amagada del planeta: el refugi secret dels il·luminats.


El codi Da Vinci

Robert Langdon, un professor de simbologia religiosa de la Universitat de Harvard que és de visita a París, rep una trucada inquietant a mitjanit a l’hotel. Algú li comunica que un vell curador del Louvre ha estat assassinat dins del museu i s’ha trobat una xifra misteriosa al costat del cadàver. Quan el professor Langdon, assistit per una brillant criptògrafa francesa, Sophie Neveu, intenta treure l’entrellat d’aquest misteri, descobreix amb estupor tota una sèrie de pistes amagades en les obres de Da Vinci, unes pistes ben visibles per a tothom però enginyosament amagades pel pintor. El misteri es complica quan Langdon descobreix que el vell curador del Louvre pertanyia a una societat secreta de la qual també havien format part Isaac Newton, Botticelli, Victor Hugo i el mateix Da Vinci. Langdon sospita que està resseguint les traces d’un secret de transcendència històrica, un secret enormement revelador i perillós a la vegada. Al llarg d’una persecució frenètica, Langdon i Neveu topen amb un poder sense rostre que s’anticipa als seus passos a cada moment. Si no aconsegueixen desxifrar el puzzle del laberint en què s’han ficat, el secret de la societat de Sió s’esvairà per sempre. El codi Da Vinci trenca el motlle de la novel·la de suspens. Trepidant, intel·ligent i extraordinàriament ben documentada des de les primeres pàgines fins a la sorpresa final, El codi Da Vinci confirma Dan Brown com un narrador magistral.


El símbol perdut

Washington D.C.: Robert Langdon, professor de simbologia de la Universitat de Harvard, vola cap a la capital dels Estats Units per donar una classe magistral al Capitoli. Poc després de la seva arribada, apareix al centre de la Rotonda un objecte amb un missatge desconcertant —xifrat en cinc símbols—. En aquesta enigmàtica inscripció Langdon hi reconeix de seguida una invitació atàvica, una crida misteriosa que prové d’un món esotèric i llunyà. Aquest descobriment coincideix amb el segrest del seu amic i mentor, Peter Solomon, filantrop i membre de la maçoneria. Langdon comprèn que els dos fets estan relacionats i no li queda sinó acceptar el repte de resoldre aquest estrany misteri. És una qüestió de vida o mort. A partir d’aquí, Langdon és arrossegat a una aventura que el portarà cap als túnels, temples i cambres secretes de la ciutat més important dels Estats Units. En poquíssimes hores, tot allò familiar es converteix en un món clandestí i pertorbador els secrets del qual han quedat curosament amagats en un passat de secrets maçònics i revelacions mai vistes que semblen conduir a una veritat impossible i inquietant. Una novel·la trepidant carregada d’intriga. Perquè no hi ha secret més extraordinari que aquell que ens descobreix allò que ja teníem a la vista.


Inferno

El professor se simbologia Robert Langdon es desperta en un hospital en plena nit, desorientat i adolorit per una ferida al cap. No recorda res de les últimes trenta-sis hores, ni com hi ha arribat, ni l’origen del macabre objecte que els metges descobreixen entre les seves pertinences. El món d’en Langdon de seguida es capgira i ell es troba fugint per Florència amb una noia estoica, la Sienna Brooks, que li salva la vida amb les seves enginyoses maniobres. En Langdon no triga a adonar-se que porta a sobre uns codis preocupants creats per un científic excepcional —un geni amb una obsessió per la fi del món que només és comparable a la seva passió per una de les obres més influents que s’han escrit mai, l’ombrívol càntic de l’Infern del poema èpic la Divina Comèdia. En una cursa contra rellotge per indrets tan emblemàtics com el Palazzo Vecchio, els jardins de Boboli i el Duomo, en Langdon i la Sienna descobreixen una xarxa de passatges ocults i secreta antics, com també un nou i aterridor paradigma científic que s’utilitzarà o bé per millorar enormement la qualitat de la vida a la Terra…, o bé per destruir-la. Dan Brown, en la seva novel·la més absorbent i provocadora fins ara, ha tornat a apujar el llistó. Inferno és una lectura extraordinàriament entretinguda, una novel·la que captivarà els lectors amb la bellesa de l’art, la història i la literatura clàssica italianes, alhora que els plantejarà qüestions provocadores sobre el paper de la ciència en el nostre futur.


Origen

En Robert Langdon, professor de simbologia i iconografia religiosa de la Universitat de Harvard, va fins al museu Guggenheim de Bilbao on es farà un anunci transcendental que «canviarà per sempre com entenem la ciència». L’amfitrió de la vetllada és l’Edmond Kirsch, un jove multimilionari convertit en figura de renom mundial arran dels seus visionaris invents tecnològics i prediccions arriscades. En Kirsch, un dels alumnes més brillants que va tenir en Langdon, es disposa a revelar un descobriment extraordinari que donarà resposta a les dues preguntes que han obsessionat la humanitat des del principi dels temps.


Vent de l'est, vent de l'oest

Pearl S. Buck, guardonada amb el Nobel de Literatura «per les seves riques i èpiques descripcions de la vida a la Xina», ens introdueix en una família xinesa distingida i ens ofereix una excel·lent visió dels costums, l'ambient i les tradicions orientals quan comencen a xocar amb les occidentals. I ens parla del trencament amb el passat, de la renúncia a venerables tradicions i de la força de l'amor que tot ho pot.


Allò que dèiem. Monòlegs. Tercer episodi

Andreu & Cassadó Buenafuente & Andreu & Cassadó Buenafuente & Andreu & Cassadó Buenafuente & Andreu & Cassadó Buenafuente

Tercer llibre dels monòlegs de Buenafuente i els seus col·laboradors, al programa de televisió ‘La Cosa Nostra’ a TV3.


La màquina de cardar

La màquina de cardar ja és tot un clàssic de culte de la literatura universal: vint-i-set relats immortals, alternatius i plens de veritats com punys. “Un mestre de la sàtira anarquista. Una llegenda viva.” (New York Review of Books). “Els més honestos, directes, il·luminadors i importants relats publicats en aquest país en els últims 20 anys.” (San Francisco Chronicle). “Un humor sardònic que sovint fa la impressió que WC Fields s’hagi reencarnat com escriptor.” (Rolling Stone Magazine). “Bukowski. Considerat per molts el millor escriptor americà. I per altres, possiblement el pitjor. Jo estic entre els primers.” (Jim Christy, Toronto Hobe). “Un profeta dels nostres temps.” (The New York Times Book Review). “Ha deixat enrere Jack Kerouac… Escrivint s’assembla a Charlie Parker tocant jazz.” (Die Welt). “És el campió mundial dels pesos pesats.” (Der Spiegel). “Correu de seguida a comprar-lo. Tindreu sens dubte un dels millors impactes de la vostra vida.” (Cavanna, Charlie Hebdo).


El mestre i Margarida

El mestre i Margarida, l’obra magistral de Bulgàkov, ens presenta un complex mosaic de la vida russa durant les primeres dècades de la revolució. La història es desenvolupa en tres plans: la visita del Diable a Moscou, els amors del mestre i Margarida i la condemna, per Ponç Pilat, d’un vagabund galileu anomenat Ieixuà Ga-Notsri, i veritable novel·la dins la novel·la. Les malifetes del Diable en un Moscou de buròcrates i els amors tràgics de Margarida, contrasten amb la figura patètica del pobre vagabund que creu que no hi ha homes dolents. El mestre i Margarida és una al·legoria sobre les complexitats de la naturalesa humana, en la tradició dels mestres russos Gogol i Dostoievski, i una sàtira sobre el poder.


Relats d’un jove metge. Morfina

Som a l’any 1917, la Revolució és a punt d’esclatar i el jove doctor Bomgard, que tot just acaba de sortir de la universitat, es veu abocat a les profunditats de la Rússia rural, on les darreres innovacions tecnològiques com ara la llum elèctrica i el telèfon encara no han ni arribat. Aquest jove doctor, com s’ho farà per fer front a la feixuga responsabilitat de ser el metge solitari d’un vast territori aïllat ple de pacients ignorants i supersticiosos? Amb una deliciosa barreja de realisme franc i d’exuberància humorística, en aquest recull de relats, que inclouen algunes de les observacions més personals i interessants de Mikhaïl Bulgàkov sobre la joventut, l’aïllament i el progrés, l’autor plasma els dubtes sobre la pròpia competència i la immensa càrrega de responsabilitat que experimenten els metges joves de les zones rurals.


Shift of Fate (Wolfguard Protectors #1)

I am the thing that stands between this woman and the evil she cannot see. But who will keep her safe from me…  I am Willow’s protector. I am paid to give my life for hers. As a member of the elite all-shifter Wolfguard Security Team, it’s the job. One last assignment and I can write my own ticket. Start my own pack. It should have been easy. Just a cross-country road trip. Get the girl home in one piece. Then I saw her... Her scent calls to the wolf inside of me. Then I got too close... A single touch and I knew we were fated. A single kiss and I knew I would kill for her. But Willow belongs to someone else… In one week, I’m supposed to deliver her to him. Except, it’s my name she calls out for in the night. My mark she craves. If I take what’s mine, it could destroy the life I’ve built and call forth a darkness too big to contain. If I claim her, it could ruin us both.No. Not if...when... Shift of Fate is a steamy standalone paranormal romance novel featuring an All-Shifter security force. If you like sizzling chemistry, fated mates, happily ever afters, and twists you won't see coming, then you'll love Kimber White's passionate, action-packed story.


Adéu

Els protagonistes d’Adéu tenen contacte amb la mort abans o després del moment que es relata. Sovint, vius i morts es barregen en els escenaris quotidians que els acullen i, sense abandonar mai la realitat, els espais adopten la simbologia de cels, inferns o llimbs, i els personatges les actituds d’àngels, dimonis i màrtirs. Amb un estil directe, fresc i cosmopolita, l’autor fantasieja sobre punts inversemblants que tenen l’estructura d’un somni: artistes que confonen art i vida, terroristes que atempten contra ells mateixos, o les darreres hores de la humanitat. Tampoc no abandona les carreteres, ni els clubs, ni les cases, per travessar la subtil frontera que separa el viure del morir.


Echo of Magic (Wolfguard Protectors #2)

It’ll take all my shifter strength to protect this woman from what’s to come. Because it’s bigger and badder than any evil Wolfguard Security has ever seen.  Meg Crossley hired me to guard a priceless red diamond. But, the second I laid eyes on Meg, I knew she was the greatest treasure of all. My heart beats for her. Her touch rouses my inner wolf in dangerous ways. She knows what she is to me, but it scares her. She’s lost everyone she loves and that rare diamond is all she thinks she has left. There’s a legend surrounding it. An ancient power lurks inside waiting to be unleashed. If it falls into the wrong hands, it could spell the end for every shifter on the planet. I’m here to keep that from happening. But it might cost Meg's life. I'm caught between duty, destiny, and desire. A deal with the devil might be my only way out. Echo of Magic is a steamy standalone paranormal romance novel featuring an All-Shifter security force. If you like sizzling chemistry, fated mates, happily ever afters, and twists you won't see coming, then you'll love Kimber White's passionate, action-packed story.


La taronja mecànica

Es tracta d’una sàtira que relata una societat futura de la civilització occidental amb una cultura d’extrema rebel·lió i violència juvenil. L’obra explora conceptes com la naturalesa violenta dels éssers humans i el lliure albir. La novel·la, que fou escrita segons el mateix Burgess en només tres setmanes com un experiment literari, juga amb el llenguatge utilitzant un argot anomenat Nadsat en el que parlen els joves protagonistes. Està narrada en primera persona en el personatge de l’anti-heroi de la narració. L’obra serví com a base per la pel·lícula homònima de Stanley Kubrick de 1971. L’autor es lamentà que la pel·lícula servís per glorificar el sexe i la violència. El 1998 fou elegida per l’editorial Modern Library com la número 65 en la llista de les 100 millors obres en anglès del segle XX. Introduir text de la sinopsi.


Alta Sierra

High Sierra (1940, Alta Sierra) és potser la millor novel·la de W. R. Burnett, i ha tingut una versió cinematogràfica cèlebre, de títol idèntic encara que rebatejada en castellà El último refugio; fou produïda per la Warner el 1941, dirigida per Raoul Walsh, protagonitzada per Humphrey Bogart, i escrita per John Huston i el mateix Burnett. El tema de la novel·la, amb reminiscències del famós pistoler John Dillinger, se centra en el món dels proscrits de la Depressió.


L’home fred

L’home fred constitueix l’autèntic testament literari de Burnett, tot i que va escriure alguna altra obra després d’aquesta. En el fons d’una decepció profunda respecte a una societat d’aspiracions mediocres i idòlatra dels diners, la novel·la té com a personatge principal un home que després de somiar durant molts anys en la riquesa ha pogut consumar un pla que havia construït paral·lelament amb paciència tenaç: un atracament molt rendible. Mig milió de dòlars que el conduiran a una nova existència amb terribles imprevistos.


Burroughs, William


La casa del silenci

Un violí, un Jacob Stainer de 1672, i un concert barroc, el “concert per a dos violins” de J. S. Bach (BWV 1043) són els fils que lliguen tots els personatges d’aquesta nova novel·la de Blanca Busquets. Però no us espanteu, no cal ser un gran entès en música clàssica ni cap intel·lectual per gaudir de la seva lectura. Perquè, de fet, encara que la música estigui permanentment present en la història, la novel·la no va de música sinó de relacions humanes. Relacions humanes entre els personatges, tots ells protagonistes, que vénen cadascun d’ells de mons molt diferents, i amb personalitats molt diferents també. I, com totes les relacions humanes, les contradiccions en són sempre presents.


La fugitiva

La Mireia és una dona de més de noranta anys que viu sola en un pis de Barcelona. Cada vegada més esquerpa, la Mireia només s’entén bé amb la seva néta, la Sònia. Mentre escolta els sorolls del carrer i espia els llogaters del pis del costat, rememora la seva vida i tot el que ha causat que la seva filla l’eviti tant com pot i que el seu fill no li parli des de fa molts anys. Gràcies als fets que la Mireia recorda, entendrem la seva solitud i el seu recel. Amb una mica de sort, un seguit de fets inesperats podria desembolicar una vida bloquejada des de fa molt anys.